Luterilainen.net

1. sunnuntai joulusta
2023-01-01
Luukkaan evankeliumi siirtyy heti johdantojakeiden jälkeen puhumaan pappi Sakariaasta (Luuk. 1:5). Pian ollaan temppelissä, jonka uhrijumalanpalveluksen toimittaminen jää Sakariaalta loppuun saattamatta, kun enkeli ilmestyy hänelle ja ilmoittaa Johannes Kastajan synnystä. Sakarias ei nimittäin usko lupausta ja niinpä hän tulee mykäksi. Papin piti jumalanpalveluksen lopuksi siunata kansa Herran siunauksella (vrt. 3. Moos. 9:23). Tätä Sakarias ei pystynyt tekemään.
Päivän evankeliumissa ollaan jälleen temppelissä. Nyt keskuksessa ei kuitenkaan ole pyhäkkö ja sen uhrijumalanpalvelus, eivätpä leeviläiskuoron laulamat virretkään. Nyt keräännytään Jeesuksen luokse ylistämään Jumalaa. Simeon ja Hanna edustavat niitä hurskaita israelilaisia, jotka odottavat Jumalan pelastusta. He näkevät, että lapsi, joka isänsä ja äitinsä käsillä saapuu temppeliin, toisi Herran siunauksen niin Israelille kuinka kaikille maailman kansoillekin. Tässä on siis Jumalan uhrikaritsa, suuri ylimmäinen pappi ja itse Herra, jonka ylistystä Hanna kutsuu muita laulamaan.
Simeon kuitenkin ilmoitti, etteivät kaikki ota Jeesusta vastaan. Hän on kompastuskivi, joka on toisille lankeemukseksi ja toisille nousemukseksi, niin että uusi Jumalan temppeli rakentuu Kristuksen varaan. Marian läpi on miekka käyvä, kun Kristuksen sanat tutkivat hänenkin sydämensä. Samoin Kristuksen sanat käyvät meidän sydämeemme osoittaen syntimme, jotta saisimme uskoa rikoksemme anteeksi Jeesuksen ristin tähden. Näin me rakennumme Kristuksessa, tulemme Hänessä siunatuiksi.

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: valkoinen. 2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 111:2 Psalmi: Ps. 71:14–19 Hallelujasäe: Jes. 63:7
1. lukukappale: Jes. 25:1, 4–5 tai Jes. 49:13–16 2. lukukappale: Gal. 4:3–7 tai Kol. 2:6–10 Evankeliumi: Luuk. 2:33–40

1. lukukappale
Jes. 25:1, 4–5
Herra, sinä olet minun Jumalani; minä kunnioitan sinua, kiitän sinun nimeäsi, sillä sinä olet tehnyt ihmeitä, sinun aivoituksesi kaukaisilta päiviltä ovat todet ja vakaat.
Sillä sinä olit turvana vaivaiselle, turvana köyhälle hänen ahdingossansa, suojana rankkasateelta, varjona helteeltä; sillä väkivaltaisten kiukku on kuin rankkasade seinää vastaan. Niinkuin helteen kuivassa maassa, niin sinä vaimensit muukalaisten melun. Niinkuin helle pilven varjossa vaipuu väkivaltaisten voittolaulu.

Tai:
Jes. 49:13–16
Riemuitkaa, te taivaat, iloitse, sinä maa, puhjetkaa riemuun, te vuoret, sillä Herra lohduttaa kansaansa ja armahtaa kurjiansa. Mutta Siion sanoo: ”Herra on minut hyljännyt, Herra on minut unhottanut”. Unhottaako vaimo rintalapsensa, niin ettei hän armahda kohtunsa poikaa? Ja vaikka he unhottaisivatkin, minä en sinua unhota. Katso, kätteni hipiään olen minä sinut piirtänyt, sinun muurisi ovat aina minun edessäni.

2. lukukappale
Gal. 4:3–7
Kun olimme alaikäisiä, olimme orjuutetut maailman alkeisvoimien alle. Mutta kun aika oli täytetty, lähetti Jumala Poikansa, vaimosta syntyneen, lain alaiseksi syntyneen, lunastamaan lain alaiset, että me pääsisimme lapsen asemaan. Ja koska te olette lapsia, on Jumala lähettänyt meidän sydämeemme Poikansa Hengen, joka huutaa: ”Abba! Isä!” Niinpä sinä et siis enää ole orja, vaan lapsi; mutta jos olet lapsi, olet myös perillinen Jumalan kautta.

Tai:
Kol. 2:6–10
Niinkuin te siis olette omaksenne ottaneet Kristuksen Jeesuksen, Herran, niin vaeltakaa hänessä, juurtuneina häneen ja hänessä rakentuen ja uskossa vahvistuen, niinkuin teille on opetettu; ja olkoon teidän kiitoksenne ylitsevuotavainen. Katsokaa, ettei kukaan saa teitä saaliikseen järkeisopilla ja tyhjällä petoksella, pitäytyen ihmisten perinnäissääntöihin ja maailman alkeisvoimiin eikä Kristukseen. Sillä hänessä asuu jumaluuden koko täyteys ruumiillisesti, ja te olette täytetyt hänessä, joka on kaiken hallituksen ja vallan pää.

Evankeliumi
Luuk. 2:33–40
Ja hänen isänsä ja äitinsä ihmettelivät sitä, mitä hänestä sanottiin. Ja Simeon siunasi heitä ja sanoi Marialle, hänen äidilleen: ”Katso, tämä on pantu lankeemukseksi ja nousemukseksi monelle Israelissa ja merkiksi, jota vastaan sanotaan – ja myös sinun sielusi lävitse on miekka käyvä – että monen sydämen ajatukset tulisivat ilmi”.
Ja oli naisprofeetta, Hanna, Fanuelin tytär, Asserin sukukuntaa. Hän oli jo tullut iälliseksi. Mentyään neitsyenä naimisiin hän oli elänyt miehensä kanssa seitsemän vuotta, ja oli nyt leski, kahdeksankymmenen neljän vuoden ikäinen. Hän ei poistunut pyhäköstä, vaan palveli siellä Jumalaa paastoilla ja rukouksilla yötä ja päivää. Ja juuri sillä hetkellä hän tuli siihen, ylisti Jumalaa ja puhui lapsesta kaikille, jotka odottivat Jerusalemin lunastusta.
Ja täytettyään kaiken, mikä Herran lain mukaan oli tehtävä, he palasivat Galileaan, kaupunkiinsa Nasaretiin. Ja lapsi kasvoi ja vahvistui ja täyttyi viisaudella, ja Jumalan armo oli hänen päällänsä.

Rukous
Herra Jumala, taivaallinen Isä, joka ilmoitit pyhän Simeonin kautta, että Poikasi Kristus on asetettu kompastumiseksi ja nousemiseksi monelle! Me rukoilemme sinua: valaise sydämemme Pyhällä Hengelläsi, että oikein tuntisimme Poikasi Jeesuksen Kristuksen, turvaisimme häneen kaikessa hädässä ja vaarassa ja niin nousisimme hänen kanssaan ylös. Auta, ettemme loukkaantuisi häneen niin kuin suruton ja sokea maailma, vaan olisimme lujia ja miehuullisia kaikissa kärsimyksissä ja ahdistuksissa, jotka kohtaavat meitä sanasi ja tunnustuksesi tähden. Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.

Päivän psalmi
Antifoni:
Ps. 111:2
Suuret ovat Herran teot, kaikkien niiden tutkis|teltavat, *
jotka niitä |rakastavat.

Psalmi:
Ps. 71:14–19
Mutta minä odotan |alati, *
ja yhäti minä |sinua kiitän.
Minun suuni on julistava sinun vanhurs|kauttasi, *
sinun pelastustekojasi kaiken päivää, sillä niiden määrää |en minä tunne.
Herran, Herran väkeviä tekoja minä tuon |julki, *
minä ylistän sinun vanhurskauttasi, |sinun ainoan.
Jumala, sinä olet opettanut minua hamasta nuoruu|destani, *
ja yhä vielä minä sinun ihmei|täsi julistan.
Älä, Jumala, minua hylkää vanhaksi ja harmaaksi tultu|ani, *
niin minä julistan sinun käsivartesi voimaa nousevalle polvelle, sinun väkevyyttäsi kaikille vielä |tuleville.
Jumala, sinun vanhurskautesi ulottuu hamaan |korkeuksiin, *
sinun, joka teet niin suuria. Jumala, kuka on sinun |vertaisesi?
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt |on ja aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

4. sunnuntai loppiaisesta
2023-01-29
Evankeliumiteksti kuvaa tilanteen, jossa opetuslapset ovat yöllä järvellä aaltojen ahdistamina. Veneestään he saavat nähdä Jeesuksen lähestymässä heitä kulkien veden päällä. Matteuksen kuvaus palauttaa mieliimme luomiskertomuksen. Aivan Raamatun alussa on kuvattuna, miten ”Jumalan Henki liikkui vetten päällä” (1.Moos.1:2). Veden päällä kulkeva Jeesus onkin se sama luomakunnan Herra, joka jo alussa oli läsnä luomisessa. Elottomat luonnonvoimat ovat hänelle alamaisia.
Toiseksi veden päällä kulkeva Jeesus muistuttaa meitä Pyhästä kasteestamme. Kastevesi ei ole pelkkää vettä vaan Jumalan Sanaan yhdistynyttä vettä. Kasteen kautta me tulemme liitetyiksi Kristuksen kuoleman ja ylösnousemuksen osallisuuteen. Kaste kantaa meitä, sillä Golgatan työ kantaa. Jeesuksen risti ei kaadu sinun syntiesi painosta.
Pietari saa Jeesuksen Sanan varassa ja kutsumana astua itsekin kulkemaan aaltojen keskellä. Tosin irrottaessaan katseensa Kristuksesta, hän alkaa epäuskossaan vajota. Kasteen lahja vastaanotetaan uskon kautta. Jumalan Sanaan yhdistynyt kastevesi kantaa perille Taivaaseen sen, joka ottaa uskolla vastaan Kristuksen työn. Oman elämäsi ahdistuksissa ja myrskyissä, kiinnitä siis katseesi Jeesukseen. Hän on voimallinen viemään sinut perille.

Kynttilöitä: 2 Liturginen väri: vihreä.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 66:5 Psalmi: Ps. 107:1–2, 23–31 Hallelujasäe: Ps. 93:4
1. lukukappale: Job. 38:1–4, 8–11, 16–18 2. lukukappale: 2. Tim. 1:7–10 Evankeliumi: Matt. 14:22–33

1. lukukappale
Job. 38:1–4, 8–11, 16–18
Silloin Herra vastasi Jobille tuulispäästä ja sanoi: ”Kuka olet sinä, joka taitamattomilla puheilla pimennät minun aivoitukseni? Vyötä nyt kupeesi kuin mies; minä kysyn sinulta, opeta sinä minua. Missä olit silloin, kun minä maan perustin? Ilmoita se, jos ymmärryksesi riittää. Ja kuka sulki ovilla meren, kun se puhkesi ja kohdusta lähti, kun minä panin sille pilven vaatteeksi ja synkeyden kapaloksi, kun minä rakensin sille rajani, asetin sille teljet ja ovet ja sanoin: ’Tähän asti saat tulla, mutta edemmäksi et; tässä täytyy sinun ylväiden aaltojesi asettua’? Oletko astunut alas meren lähdesuonille asti ja kulkenut syvyyden kuilut? Ovatko kuoleman portit sinulle paljastuneet, oletko nähnyt pimeyden portit? Käsitätkö, kuinka avara maa on? Ilmoita se, jos kaiken tämän tiedät.

2. lukukappale
2. Tim. 1:7–10
Sillä Jumala ei ole antanut meille pelkuruuden henkeä, vaan voiman ja rakkauden ja raittiuden hengen. Älä siis häpeä todistusta Herrastamme äläkä minua, hänen vankiaan, vaan kärsi yhdessä minun kanssani vaivaa evankeliumin tähden, sen mukaan kuin Jumala antaa voimaa, hän, joka on meidät pelastanut ja kutsunut pyhällä kutsumuksella, ei meidän tekojemme mukaan, vaan oman aivoituksensa ja armonsa mukaan, joka meille on annettu Kristuksessa Jeesuksessa ennen ikuisia aikoja, mutta nyt ilmisaatettu meidän Vapahtajamme Kristuksen Jeesuksen ilmestymisen kautta, joka kukisti kuoleman ja toi valoon elämän ja katoamattomuuden evankeliumin kautta.

Evankeliumi
Matt. 14:22–33
Ja kohta hän vaati opetuslapsiansa astumaan venheeseen ja kulkemaan edeltä toiselle rannalle, sillä aikaa kuin hän laski kansan luotansa. Ja laskettuaan kansan hän nousi vuorelle yksinäisyyteen, rukoilemaan. Ja kun ilta tuli, oli hän siellä yksinänsä. Mutta venhe oli jo monen vakomitan päässä maasta, aaltojen ahdistamana, sillä tuuli oli vastainen.
Ja neljännellä yövartiolla Jeesus tuli heidän tykönsä kävellen järven päällä. Kun opetuslapset näkivät hänen kävelevän järven päällä, peljästyivät he ja sanoivat: ”Se on aave”, ja huusivat pelosta. Mutta Jeesus puhutteli heitä kohta ja sanoi: ”Olkaa turvallisella mielellä, minä se olen; älkää peljätkö”. Pietari vastasi hänelle ja sanoi: ”Jos se olet sinä, Herra, niin käske minun tulla tykösi vettä myöten”. Hän sanoi: ”Tule”. Ja Pietari astui ulos venheestä ja käveli vetten päällä mennäkseen Jeesuksen tykö. Mutta nähdessään, kuinka tuuli, hän peljästyi ja rupesi vajoamaan ja huusi sanoen: ”Herra, auta minua”. Niin Jeesus kohta ojensi kätensä, tarttui häneen ja sanoi hänelle: ”Sinä vähäuskoinen, miksi epäilit?”
Ja kun he olivat astuneet venheeseen, asettui tuuli. Niin venheessä-olijat kumarsivat häntä ja sanoivat: ”Totisesti sinä olet Jumalan Poika”.

Rukous
Herra Jumala, taivaallinen Isä, joka tiedät, ettemme inhimillisen heikkoutemme vuoksi voi yksin kestää suurissa vaaroissa, jotka uhkaavat meitä! Vahvista meitä avullasi sekä sielun että ruumiin puolesta voittamaan kaikki se, mikä meitä syntiemme tähden ahdistaa ja kiusaa. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.

Päivän psalmi
Antifoni:
Ps. 66:5
Tulkaa ja katsokaa |Jumalan töitä: *
hän on peljättävä teoissansa ihmisten lap|sia kohtaan.
Psalmi:
Ps. 107:1–2, 23–31
He lähtivät |laivoilla merelle *
ja kävivät kauppaa suu|rilla vesillä.
He näkivät Herran työt ja hänen ihmeel|liset tekonsa *
meren |syvyyksissä.
Hän sanoi sanansa ja nosti |myrskytuulen, *
joka kohotti korkeal|le sen aallot.
He kohosivat taivasta kohti, he vajo|sivat syvyyksiin; *
heidän sielunsa me|nehtyi tuskasta.
He horjuivat ja hoippui|vat kuin juopunut, *
ja kaikki heidän tai|tonsa hämmentyi.
Mutta hädässänsä he |huusivat Herraa, *
ja hän päästi heidät heidän |ahdistuksistaan.
Hän |tyynnytti myrskyn, *
ja meren aallot |hiljenivät.
He iloitsivat, kun |tuli tyyni, *
ja hän vei heidät toi|vottuun satamaan.
Kiittäkööt he Herraa hänen |armostansa *
ja hänen ihmeellisistä teoistaan ihmislap|sia kohtaan.
Kunnia Isäl|le ja Pojalle *
ja Py|hälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, |nyt on ja aina, *
iankaikkisesta iankaik|kiseen. Aamen.

2. sunnuntai ennen paastonaikaa Sexagesima
2023-02-12
Tämän pyhän tekstit puhuvat kaikki kylvämisestä. Evankeliumiteksti alkaa kuitenkin kysymyksellä ruoasta. Aikaisemmin Jeesus oli opettanut samarialaiselle naiselle vedestä, joka antaa ikuisen elämän. Nyt hän opettaa opetuslapsilleen ruoasta. Tavalliseen tapaan opetuslapset erehtyvät ajattelemaan vain tavallista ruokaa. Ihmisille tämä on luonnollista. Oli sitten maallista leipää, terveyttä, vaurautta ja turvaa, yltäkyllin tai liian vähän, huomio kiinnittyy helposti vain tämänpuoleisiin. Ihminen ei kuitenkaan elä vain leivästä, vaan Jumalan sanasta. Isän tahdon loppuun vieminen oli ja on Jeesuksen ruoka. Jumalan kansan ruoka on tuon työn hedelmä, sovitus ja iankaikkinen elämä.
Seurakunnan tehtävä kylvää, eli toteuttaa Jeesuksen käskyä viedä evankeliumi kaikille kansoille, ei onnistu ilman tätä Jumalan antamaa leipää. Jos elämän leipä on jäänyt syömättä, eivät voimat riitä kylvämiseen. Jumalanpalveluksessa seurakunta nauttii tätä taivaallista leipää sanassa ja sakramenteissa. Kylvötyö ei ole harvojen tehtävä, eikä se tapahdu vain puhujan korokkeilta. Se on Jumalan sanasta ja sanassa elämistä omassa kutsumuksessa yhteiskunnassa armahdettuna Jumalan lapsena.
Evankeliumitekstin aloittavat sanat ”sillävälin” viittaavat Jeesuksen aiemmin tekemään kylvötyöhön. Jeesuksen puhuessa opetuslasten kanssa samarialaisten keskuuteen kylvetty sana tuotti hyvän hedelmän. He uskoivat Jeesuksen maailman Vapahtajaksi, kutsuivat hänet luokseen, ja halusivat olla hänen kanssaan. Jeesuksen sanojen mukaan sato oli valmis korjattavaksi, vaikka se oli juuri kylvetty.

Kynttilöitä: 2 Liturginen väri: vihreä.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 44:24 27 Psalmi: Ps. 44:2–5 Hallelujasäe: Joh. 6:63
1. lukukappale: Hoos. 10:12-13 2. lukukappale: 1. Kor. 3:7-15 Evankeliumi: Joh. 4:31-38

1. lukukappale
Hoos. 10:12–13
Kylväkää itsellenne vanhurskauden kylvö, niin saatte leikata laupeuden leikkuun. Raivatkaa itsellenne uudispelto, silloin kun on aika etsiä Herraa, kunnes hän tulee ja antaa sataa, teille vanhurskautta. Te olette kyntäneet jumalattomuutta, leikanneet vääryyttä ja syöneet valheen hedelmää; sillä sinä olet luottanut omaan tiehesi, sankariesi paljouteen.

2. lukukappale
1. Kor. 3:7–15
Niin ei siis istuttaja ole mitään, eikä kastelijakaan, vaan Jumala, joka kasvun antaa. Mutta istuttaja ja kastelija ovat yhtä; kuitenkin on kumpikin saava oman palkkansa oman työnsä mukaan. Sillä me olemme Jumalan työtovereita; te olette Jumalan viljelysmaa, olette Jumalan rakennus.
Sen Jumalan armon mukaan, joka on minulle annettu, minä olen taitavan rakentajan tavoin pannut perustuksen, ja toinen sille rakentaa, mutta katsokoon kukin, kuinka hän sille rakentaa. Sillä muuta perustusta ei kukaan voi panna, kuin mikä pantu on, ja se on Jeesus Kristus. Mutta jos joku rakentaa tälle perustukselle, rakensipa kullasta, hopeasta, jalokivistä, puusta, heinistä tai oljista, niin kunkin teko on tuleva näkyviin; sillä sen on saattava ilmi se päivä, joka tulessa ilmestyy, ja tuli on koetteleva, minkälainen kunkin teko on. Jos jonkun tekemä rakennus kestää, on hän saava palkan; mutta jos jonkun tekemä palaa, joutuu hän vahinkoon; mutta hän itse on pelastuva, kuitenkin ikäänkuin tulen läpi.

Evankeliumi
Joh. 4:31–38
Sillävälin opetuslapset pyysivät Jeesusta sanoen: ”Rabbi, syö!” Mutta hän sanoi heille: ”Minulla on syötävänä ruokaa, josta te ette tiedä”. Niin opetuslapset sanoivat keskenään: ”Lieneekö joku tuonut hänelle syötävää?” Jeesus sanoi heille: ”Minun ruokani on se, että minä teen lähettäjäni tahdon ja täytän hänen tekonsa. Ettekö sano: ’Vielä on neljä kuukautta, niin elonleikkuu joutuu’? Katso, minä sanon teille: nostakaa silmänne ja katselkaa vainioita, kuinka ne ovat valjenneet leikattaviksi. Jo nyt saa leikkaaja palkan ja kokoaa hedelmää iankaikkiseen elämään, että kylväjä ja leikkaaja saisivat yhdessä iloita. Sillä tässä on se sana tosi, että toinen on kylväjä, ja leikkaaja toinen. Minä olen lähettänyt teidät leikkaamaan sitä, josta te ette ole vaivaa nähneet; toiset ovat vaivan nähneet, ja te olette päässeet heidän vaivansa hedelmille.”

Rukoukset
1. Herra Jumala! Suo armostasi Poikasi, kansojen opettajan, varjella meitäkin kaikesta vahingollisesta. Kuule meitä sinä, joka elät ja hallitset Poikasi ja Pyhän Hengen kanssa iankaikkisesta iankaikkiseen!
2. Herra Jumala, taivaallinen Isä! Me kiitämme sinua siitä, että olet Poikasi Jeesuksen Kristuksen kautta kylvänyt pyhän sanasi keskuuteemme. Me rukoilemme sinua: valmista meitä Pyhällä Hengelläsi ahkerasti kuulemaan sanaasi, kätkemään se hyvään sydämeen ja tuottamaan hedelmää kärsivällisyydessä. Varjele meitä, ettemme anna synnin hallita vaan sinun voimallasi tukahdutamme sen ja kaikenlaisessa vainossa turvaudumme sinun apuusi. Jeesuksen Kristuksen meidän Herramme kautta.

Päivän psalmi
Antifoni:
Ps. 44:24, 27
Heräjä, miksi nukut, Herra? Nouse, älä |iäksi hylkää.
Nouse, auta meitä ja lunasta meidät ar|mosi tähden.

Psalmi:
Ps. 44:2–5
Jumala, me olemme omin korvin kuulleet, meidän isämme ovat |meille kertoneet, *
minkä teon sinä teit heidän päivinänsä, muinai|sina päivinä.
Sinä karkoitit kädelläsi pakanat, mutta heidät |sinä istutit, *
sinä hävitit kansat, mutta heidät |sinä levitit.
Sillä eivät he miekallansa valloit|taneet maata, *
eikä heidän käsivartensa |heitä auttanut,
vaan sinun oikea kätesi, sinun käsivartesi ja sinun kasvo|jesi valkeus, *
koska sinä olit heihin |mielistynyt.
Sinä, Jumala, sinä olet minun |kuninkaani, *
toimita Jaako|bille apu.
Kunnia Isäl|le ja Pojalle *
ja Py|hälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, |nyt on ja aina, *
iankaikkisesta iankaik|kiseen. Aamen.

5. paastonajan sunnuntai Judica
2023-03-27
Päivän evankeliumiteksti näyttää tarjoavan todellisen yllätyksen. Fariseukset ovat huolissaan Jeesuksesta! He ovat saaneet tietää Herodeksen julmista aikeista surmata Jeesus ja halusivat nyt varoittaa häntä. Heidän sanansa Jeesukselle on käskymuodossa: ”lähde ja mene täältä pois, sillä Herodes tahtoo tappaa sinut”. Onko tämä syvällistä ja aitoa huolta vai sittenkin vain pintaa ja teatteria?
Ainakin toisaalla Luukkaan evankeliumissa fariseukset kuvataan vihamielisiksi Jeesusta kohtaan. Miksi tämäkään kerta olisi ollut poikkeus? Jeesus oli heille vihollinen ja siksi myös he halusivat päästä hänestä eroon.
Markus kuvaa evankeliumissaan (12:13) kuinka fariseukset ja Herodeksen kannattajat lähetettiin yhdessä ”kietomaan häntä sanoilla”. Tätä voisi kutsua pahuuden tiivistymäksi. Jeesusta vastustavat juutalaiset uskonnolliset ja keskenään erimieliset ryhmittymät löysivät hämmästyttävällä tavalla toisensa, koska heillä on yksi yhteinen vastustaja ja vihollinen: Jeesus. Hän joko erottaa tai yhdistää. Kolmatta vaihtoehtoa ei ole. Lopulta pahuuden tiivistymään liittyvät Jeesuksen ristiinnaulitsemista edeltävissä tapahtumissa myös Herodes, Pilatus ja kansa. Tämän pahuuden joukon Jeesus tiivistää tekstissä yhteen sanaan: ”Jerusalem, Jerusalem, sinä joka tapat profeetat…”
Fariseusten lähtökäsky Jeesukselle oli lopulta heidän oman sydämensä toive verhottuna Herodeksen murhanhimoon. Se oli ovelaa, koska olihan Herodes katkaissut aikaisemmin Johannes Kastajan pään. Oma pahuus onkin helppo nähdä itsensä ulkopuolella ja laittaa se toisen nimiin. Yllättävintä Jumalan suunnitelmissa oli kuitenkin se, että myös fariseusten pahuus laitettiin täysimääräisenä Jeesuksen nimiin. Tältä rakkauden uhritieltä eivät saaneet fariseuksetkaan Jeesusta suistettua.

Kynttilöitä: 2 Liturginen väri: violetti tai sininen.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 43:1 Psalmi: Ps. 43:2-5 Psalmilause: Ps. 143:9
1. lukukappale: Jes. 65:1-3 2. lukukappale: Ef. 2:12-16 Evankeliumi: Luuk. 13:31-35

1. lukukappale
Jes. 65:1–3
Minä olen suostunut niiden etsittäväksi, jotka eivät minua kysyneet, niiden löydettäväksi, jotka eivät minua etsineet; minä olen sanonut kansalle, joka ei ole otettu minun nimiini: Tässä minä olen, tässä minä olen! Koko päivän minä olen ojentanut käsiäni uppiniskaista kansaa kohden, joka vaeltaa tietä, mikä ei ole hyvä, omain ajatustensa mukaan; kansaa kohden, joka vihoittaa minua alinomaa.

2. lukukappale
Ef. 2:12–16
Siihen aikaan olitte ilman Kristusta, olitte vailla Israelin kansalaisoikeutta ja vieraat lupauksen liitoille, ilman toivoa ja ilman Jumalaa maailmassa; mutta nyt, kun olette Kristuksessa Jeesuksessa, olette te, jotka ennen olitte kaukana, päässeet lähelle Kristuksen veressä. Sillä hän on meidän rauhamme, hän, joka teki molemmat yhdeksi ja purki erottavan väliseinän, nimittäin vihollisuuden, kun hän omassa lihassaan teki tehottomaksi käskyjen lain säädöksinensä, luodakseen itsessänsä nuo kaksi yhdeksi uudeksi ihmiseksi, tehden rauhan, ja yhdessä ruumiissa sovittaakseen molemmat Jumalan kanssa ristin kautta, kuolettaen itsensä kautta vihollisuuden.

Evankeliumi
Luuk. 13:31–35
Samalla hetkellä tuli hänen luoksensa muutamia fariseuksia, ja he sanoivat hänelle: ”Lähde ja mene täältä pois, sillä Herodes tahtoo tappaa sinut”. Niin hän sanoi heille: ”Menkää ja sanokaa sille ketulle: ’Katso, minä ajan ulos riivaajia ja parannan sairaita tänään ja huomenna, ja kolmantena päivänä minä pääsen määräni päähän’. Kuitenkin minun pitää vaeltaman tänään ja huomenna ja ylihuomenna, sillä ei sovi, että profeetta saa surmansa muualla kuin Jerusalemissa. Jerusalem, Jerusalem, sinä, joka tapat profeetat ja kivität ne, jotka ovat sinun tykösi lähetetyt, kuinka usein minä olenkaan tahtonut koota sinun lapsesi, niinkuin kana kokoaa poikansa siipiensä alle! Mutta te ette ole tahtoneet. Katso, ’teidän huoneenne on jäävä hyljätyksi’. Mutta minä sanon teille: te ette näe minua, ennenkuin se aika tulee, jolloin te sanotte: ’Siunattu olkoon hän, joka tulee Herran nimeen’.”

Rukoukset
1. Kaikkivaltias Jumala! Me rukoilemme sinua: katso armollisesti seurakuntasi puoleen ja hallitse sitä Pyhällä Hengelläsi. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
2. Iankaikkinen, laupias Jumala! Me kiitämme sinua siitä, ettet ole lähettänyt Poikaasi pelastukseksi ainoastaan valitulle kansallesi vaan kaikille ihmisille ottaaksesi heidät lapsiksesi. Anna pelastuksen sanoman levitä kaikkien kansojen keskuuteen. Armahda myös vastustajiasi ja valtakuntasi vihamiehiä ja murra heidän sydämensä rakkaudellasi. Vaikuta heissä todellinen parannus ja elävä usko, että nimeäsi kunnioitettaisiin heidänkin keskuudessaan ja että kaikki kielet tunnustaisivat Jeesuksen Kristuksen elävien ja kuolleiden Herraksi. Tätä rukoilemme hänen nimessään.

Päivän psalmi
Antifoni:
Ps. 43:1
Auta minut oikeu|teeni, Jumala, *
ja aja minun asiani armoton|ta kansaa vastaan.
Psalmi:
Ps. 43:2–5
Sillä sinä olet minun Jumalani, minun linnani. Miksi olet |minut hyljännyt? *
Miksi minun täytyy käydä murhepuvussa, vihollisen |ahdistamana?
Lähetä valkeutesi ja totuutesi. Ne minua |johdattakoot, *
viekööt minut sinun pyhälle vuorellesi, si|nun asuntoihisi,
että minä saisin tulla Jumalan alttarin eteen, Jumalan eteen, joka on minun ilo|ni ja riemuni, *
ja kiittäisin kanteleilla sinua, Jumala, mi|nun Jumalani.
Miksi murehdit, minun sieluni, ja miksi olet minus|sa niin levoton? *
Odota Jumalaa. Sillä vielä minä saan kiittää häntä, minun kasvojeni apua, mi|nun Jumalaani.

19. sunnuntai helluntaista
2023-10-08
Evankeliumitekstissä Jeesus on ollut vastaamassa saddukeuksille. He olivat uskonnollisen ryhmittymän edustajia, jotka olivat ehkä enemmänkin kiinnostuneita politiikasta kuin hengellisistä asioista. Saddukeukset eivät myöskään uskoneet ruumiin ylösnousemukseen. He olivat tässä mielessä oman aikansa ”liberaaliteologeja”. Tuohon tilanteeseen tulee kirjanoppinut joka pitää Jeesuksen vastausta oikeana. Kirjanoppinut haluaa varmistua Jeesuksen opista; onko se Kirjoitusten mukaista ja kysyy Jeesukselta käskyistä tärkeintä.
Jeesus vastaa Israelin uskontunnustuksen mukaan (5. Moos. 6:4–5), niin kuin pitääkin. Tämä ”shema” -tunnustus piti juutalaisen käytännössä päivittäin lausua. Käskyn sisältö on, että Jumalaa tulee rakastaa kaikella sillä, mitä ihmisessä on. Samoin Jumalaa tulee rakastaa kaikella, mitä ihmisellä on. Koko ihminen ja koko ihmisen elämä tulee olla Jumalan rakastamiseen suunnattua ja käytettyä.
Jeesus kuitenkin lisää, vaikka Häneltä ei kysytä, toisen lähimmäisen rakastamista koskevan käskyn. Lähimmäistä tulee rakastaa ”kuten itseään”. Molempiin käskyihin kirjanoppinut iloiten yhtyy sanoessaan Jeesuksen vastanneen ”totuuden mukaan”. Mutta päivän evankeliumin viimeisessä jakeessa tilanne muuttuu. Alussa Jeesukselta tultiin kysymään suurinta käskyä. Lopussa Jeesus kuitenkin sanoo kirjanoppineelle ettei tämä ”ole kaukana Jumalan valtakunnasta”. Sen jälkeen ei kukaan uskalla enää kysyä Jeesukselta mitään. Mitä tapahtui ja mistä on kyse?
Jeesus, Jumalan Poika ei ollut eikä ole ihmisten arvioitavissa ja tuomittavissa. Sen sijaan Hän arvioi kaikki ja tuomitsee lopulta kaikki. Meidän Jumalan rakastamisemme on yhtä vajaata kuin tuon kirjanoppineen ymmärrys siitä, kuka Jeesus oli. Lähimmäisen rakastaminen ei taas yllä siihen, mihin Jeesus meitä kutsuu: jopa kuolemaan lähimmäisen puolesta. Rakkauden kaksoiskäsky osoittaa rakkautemme puutteen, mutta samalla kertoo Jeesuksesta, joka on täyttänyt sekä tärkeimmän, toiseksi tärkeimmän että kaikki käskyt.

Kynttilöitä: 2 Liturginen väri: vihreä.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 119:34 Psalmi: Ps. 119:1–8 Hallelujasäe: Ps. 119:129
1. lukukappale: 5. Moos. 10:12–13 2. lukukappale: 1. Joh. 2:15–17 Evankeliumi: Mark. 12:28–34

1. lukukappale
5. Moos. 10:12–13
Ja nyt, Israel, mitä Herra, sinun Jumalasi, sinulta muuta vaatii, kuin että pelkäät Herraa, sinun Jumalaasi, että aina vaellat hänen teitänsä ja rakastat häntä, ja että palvelet Herraa, sinun Jumalaasi, kaikesta sydämestäsi ja kaikesta sielustasi, noudattaen Herran käskyjä ja säädöksiä, jotka minä sinulle tänä päivänä annan, että menestyisit.

2. lukukappale
1 Joh. 2:15–17
Älkää rakastako maailmaa älkääkä sitä, mikä maailmassa on. Jos joku maailmaa rakastaa, niin Isän rakkaus ei ole hänessä. Sillä kaikki, mikä maailmassa on, lihan himo, silmäin pyyntö ja elämän korskeus, se ei ole Isästä, vaan maailmasta. Ja maailma katoaa ja sen himo; mutta joka tekee Jumalan tahdon, se pysyy iankaikkisesti.

Evankeliumi
Mark. 12:28–34
Silloin tuli hänen luoksensa eräs kirjanoppinut, joka oli kuullut heidän keskustelunsa ja huomannut hänen hyvin vastanneen heille, ja kysyi häneltä: “Mikä on ensimmäinen kaikista käskyistä?” Jeesus vastasi: “Ensimmäinen on tämä: ‘Kuule, Israel: Herra, meidän Jumalamme, Herra on yksi ainoa; ja rakasta Herraa, sinun Jumalaasi, kaikesta sydämestäsi ja kaikesta sielustasi ja kaikesta mielestäsi ja kaikesta voimastasi’. Toinen on tämä: ‘Rakasta lähimmäistäsi niinkuin itseäsi’. Ei ole mitään käskyä, suurempaa kuin nämä.”
Niin kirjanoppinut sanoi hänelle: “Oikein sanoit, opettaja, totuuden mukaan, että yksi hän on, ja ettei ketään muuta ole, paitsi hän. Ja rakastaa häntä kaikesta sydämestään ja kaikesta ymmärryksestään ja kaikesta voimastaan, ja rakastaa lähimmäistään niinkuin itseänsä, se on enemmän kuin kaikki polttouhrit ja muut uhrit.” Kun Jeesus näki, että hän vastasi ymmärtäväisesti, sanoi hän hänelle: “Sinä et ole kaukana Jumalan valtakunnasta”. Eikä kukaan enää rohjennut häneltä kysyä.

Rukoukset
1. Herra Jumala! Anna Pyhän Henkesi hallita sydämiämme, sillä muuten me emme voi kelvata sinulle. Kuule meitä sinä, joka elät ja hallitset Poikasi ja Pyhän Hengen kanssa iankaikkisesta iankaikkiseen.
2. Herra Jumala, taivaallinen Isä! Me tunnustamme olevamme vaivaisia syntisiä. Me tunnemme kyllä tahtosi, mutta olemme kovin heikkoja täyttämään sitä. Liha ja veri ovat meillä suurena esteenä, eikä paha vihollinen perkele myöskään anna meidän olla rauhassa. Siksi me rukoilemme sinua: vuodata Pyhä Henkesi sydämiimme, että lujassa uskossa turvautuisimme Poikaasi Jeesukseen Kristukseen. Anna meidän lohduttautua hänen kärsimisestään ja kuolemastaan, uskoa saavamme hänen kauttaan synnit anteeksi, elää tässä maailmassa kuuliaisina tahdollesi ja niin saada armostasi autuas loppu. Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme kautta.

Päivän psalmi
Antifoni:
Ps. 119:34
Anna minulle ymmärrys ottaakseni sinun |laistasi vaarin *
ja noudattaakseni sitä kaikesta |sydämestäni.
Psalmi:
Ps. 119:1–8
Autuaat ne, joiden |tie on nuhteeton, *
jotka Herran laissa |vaeltavat!
Autuaat ne, jotka ottavat vaarin hänen |todistuksistaan, *
jotka etsivät häntä kaikesta |sydämestänsä,
jotka ei|vät tee vääryyttä, *
vaan vaeltavat |hänen teillään!
Sinä olet ase|tuksesi säätänyt, *
että niitä tarkasti |noudatettaisiin.
Oi, jospa minun vaellukseni |olisi vakaa, *
niin että noudattaisin sinun |käskyjäsi!
Silloin minä en |joudu häpeään, *
kun katselen kaikkia sinun |käskyjäsi.
Minä kiitän sinua vilpittömällä |sydämellä, *
kun opin sinun vanhurskau|tesi oikeudet.
Minä noudatan sinun |käskyjäsi, *
älä minua pe|räti hylkää.
Kunnia Isäl|le ja Pojalle *
ja Py|hälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, |nyt on ja aina, *
iankaikkisesta iankaik|kiseen. Aamen.

1. adventtisunnuntai
2023-12-03
Ensimmäisen adventtisunnuntain pääsanoma on lyhyesti sanottuna Jeesuksen tuleminen. Joulua edeltävänä adventtiaikana tämä odotus on saanut joulun odotuksen muodon. Tämä on sinänsä ihan oikein, kun odotamme Herramme ihmiseksisyntymisen juhlaa. Toisaalta joulun odotus voi olla jotain ihan muuta kuin Jeesuksen odottamista. Todennäköistä on, että moni kristittykään ei varsinaisesti uhraa ajatustaan Jeesuksen tulon odottamiselle kuin ajoittain.
Raamatusta voimme helposti lukea, kuinka Herra Jeesus on luvannut tulla toisen eli viimeisen kerran maan päälle. Tuolloin saapuessaan Hän tulee tuomitsemaan kaikki kansat, sekä elävät että kuolleet. Varsinaisesti kristityt odottavat tätä päivää, kun puhutaan Herran tulemisesta. Tuo tuomiopäivä, joka oli viime sunnuntain aiheena, on kristityille vapautuksen päivä, ikuisen ilon alkamisen päivä.
Herra Jeesus tulee kuitenkin luoksemme joka päivä, joka hetki. Miten niin, saatat kysyä. Ensinnäkin Hän tulee sanassaan ja sen saarnassa. Aina kun kuulet Raamattua luettavan, luet itse, kuuntelet Jumalan sanan mukaista saarnaa, rukoilet Raamatun sanoja, laulat tai kuuntelet virsiä ja hengellisiä lauluja jne. Jeesus tulee sanassaan luoksesi. Hän puhuu sinulle. Ja sinä saat puhua Hänelle rukouksessa.
Herra Jeesus tulee myös synneistäpäästön sanoissa. Jokaisen jumalanpalveluksen ripissä Hän itse puhuu sinulle paimenviran kautta: ”Päästän sinut kaikista sinun synneistäsi!” Saat uskoa, että se on varmasti totta. Erityisesti tässä yhteydessä on hyvä korostaa yksityisripin lahjaa, jossa Jumala haluaa vakuuttaa sinua hyvin henkilökohtaisella tavalla syntiesi anteeksiantamuksesta.
Herra on tullut jo kasteessasi sinulle ja sinun elämääsi. Joka päivä saat elää tästä armosta; minut on kastettu, minut on pelastettu! Jeesus tuli luokseni, kun minä en osannut (enkä osaa vieläkään) tulla Hänen luokseen. Jatkuvasti Herra haluaa tulla luoksesi ja muistuttaa sinua tästä lahjasta.
Pyhällä ehtoollisellaan Kristus tulee sinulle ja sinuun. Hän antaa ruumiinsa ja verensä sinulle syötäväksi ja juotavaksi. Pelastus koskee kokoa ihmistä; se ei ole vain sielun pelastusta, vaan myös ruumiin. Saat syödä ja juoda ruumiillisesti Jeesuksen. Samalla kyse on kaikkein hengellisimmästä Jeesuksen tulemisesta omiensa luokse. (Sama ruumiillisuus liittyy myös kasteeseen; koskettaahan vesi ruumistamme.)
Erityisesti päivän Uuden testamentin teksti puhuu Jeesuksen tulemisesta luoksemme. Hän kolkuttaa oveen. Ovi on seurakunnan ovi; ei sinun sydämesi ovi, sillä Jeesuksen lähettämä kirje on seurakunnan paimenelle ja seurakunnalle lähetetty. Seurakunnan paimenen kuuluu avata ovi; sanan ja sakramentin kautta Kristus tulee seurakuntansa keskelle. Hän syö ja juo meidän kanssamme.
Jeesus on tullut luoksemme. Hän tulee tänään luoksemme. Ja Hän tulee vielä kerran kaikkien nähtävällä tavalla. Aamen! Tule, Herra Jeesus!

Kynttilöitä: 6 Liturginen väri: valkoinen maanantaista lauantaihin violetti tai sininen.3. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Sak. 9:9 Psalmi: Ps. 24:7–10 Hallelujasäe: Ps. 85:8
1. lukukappale: Jes. 49:8–10 2. lukukappale: Ilm. 3:20–22 Evankeliumi: Luuk. 19:28–40

1. lukukappale
Jes. 49:8–10
Näin sanoo Herra: Otollisella ajalla minä olen sinua kuullut ja pelastuksen päivänä sinua auttanut; minä olen valmistanut sinut ja pannut sinut kansoille liitoksi, kohottamaan ennalleen maan, jakamaan hävitetyt perintöosat, sanomaan vangituille: ”Käykää ulos!” ja pimeässä oleville: ”Tulkaa esiin!” Teiden varsilta he löytävät laitumen, kaikki kalliokukkulat ovat heillä laidunpaikkoina. Ei heidän tule nälkä eikä jano, ei hietikon helle eikä aurinko satu heihin, sillä heidän armahtajansa johdattaa heitä ja vie heidät vesilähteille.

2. lukukappale
Ilm. 3:20–22
Katso, minä seison ovella ja kolkutan; jos joku kuulee minun ääneni ja avaa oven, niin minä käyn hänen tykönsä sisälle ja aterioitsen hänen kanssaan, ja hän minun kanssani. Joka voittaa, sen minä annan istua kanssani valtaistuimellani, niinkuin minäkin olen voittanut ja istunut Isäni kanssa hänen valtaistuimellensa. Jolla on korva, se kuulkoon, mitä Henki seurakunnille sanoo.'”

Evankeliumi
Luuk. 19:28–40
Ja tämän sanottuaan hän kulki edellä vaeltaen ylös Jerusalemiin. Ja tapahtui, kun hän tuli lähelle Beetfagea ja Betaniaa, sille vuorelle, jota kutsutaan Öljymäeksi, että hän lähetti kaksi opetuslastaan sanoen: ”Menkää edessä olevaan kylään, niin sinne tullessanne te löydätte sidottuna varsan, jonka selässä ei vielä yksikään ihminen ole istunut; päästäkää se ja tuokaa tänne. Ja jos joku kysyy teiltä: ’Miksi te sen päästätte?’ niin sanokaa näin: ’Herra tarvitsee sitä’.” Ja lähetetyt menivät ja havaitsivat niin olevan, kuin hän oli heille sanonut. Ja heidän päästäessään varsaa sen omistajat sanoivat heille: ”Miksi te päästätte varsan?” Niin he sanoivat: ”Herra tarvitsee sitä”. Ja he veivät sen Jeesuksen luo ja heittivät vaatteensa varsan selkään ja istuttivat Jeesuksen niiden päälle. Ja hänen kulkiessaan kansa levitti vaatteensa tielle. Ja kun hän jo oli lähellä, laskeutuen Öljymäen rinnettä, rupesi koko opetuslasten joukko iloiten kiittämään Jumalaa suurella äänellä kaikista voimallisista teoista, jotka he olivat nähneet, sanoen: ”Siunattu olkoon hän, joka tulee, Kuningas Herran nimessä; rauha taivaassa ja kunnia korkeuksissa!” Ja muutamat fariseukset kansanjoukosta sanoivat hänelle: ”Opettaja, nuhtele opetuslapsiasi”. Mutta hän vastasi ja sanoi: ”Minä sanon teille: jos nämä olisivat vaiti, niin kivet huutaisivat”.

Rukoukset
1. Herra Jeesus! Herätä voimasi ja tule, että me sinun varjeluksessasi pelastuisimme syntien uhkaavista vaaroista. Kuule meitä sinä, joka elät ja hallitset Isän ja Pyhän Hengen kanssa yhdessä jumaluudessa iankaikkisesta iankaikkiseen.
2. Jeesus Kristus, Herramme ja Vapahtajamme! Niin kuin kerran saavuit aasilla ratsastaen Jerusalemiin, Kuninkaan kaupunkiin, niin tule nytkin armossasi meidän keskellemme. Näytä rakkautesi voima ja vapauta meidät pahan vallasta, sinä, joka yhdessä Isän ja Pyhän Hengen kanssa olet yksi Jumala ja elät ja hallitset iankaikkisesta iankaikkiseen.

Päivän psalmi
Antifoni:
Sak. 9:9
Iloitse suuresti, tytär Siion, riemuitse, tytär Jerusalem,  sillä sinun kuninkaasi tulee |sinulle!*
Vanhurskas ja auttaja hän on, on nöyrä ja ratsastaa aasilla,  aasin|tamman varsalla.
Psalmi:
Ps. 24:7–10
Nostakaa päänne, te |portit,*
nostakaa päänne, te ikuiset ovet, kunnian kuninkaan |käydä sisälle!
Kuka on se kunnian |kuningas?*
Hän on Herra, väkevä ja voimallinen, Herra, voimal|linen sodassa.
Nostakaa päänne, te |portit,*
nostakaa päänne, te ikuiset ovet, kunnian kuninkaan |käydä sisälle!
Kuka on se kunnian |kuningas?*
Hän on Herra Sebaot, hän on |kunnian kuningas.
Kunnia Isälle ja |Pojalle*
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina,*
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

1. Adventtisunnuntain jälkeinen viikko
2023-12-04
Ensimmäistä adventtisunnuntaita seuraa paastonaika. Kirkkotekstiilien väri vaihtuu violettiin (tai siniseen), paastonajan väreihin. Kun ensimmäisenä sunnuntaina on laulettu hoosianna (”Herra armahda”, ”Herra pelasta”) ja muistettu Herramme tulemista kansansa luokse, niin paastonaikana tämä muistaminen jatkuu. Odotamme Herramme tulemista ja valmistamme itseämme Hänen tuloonsa. Kyse ei ole ensi sijassa joulun odotuksesta, vaan Kristuksen paluusta toisen kerran maan päälle. Tavallaan adventtipaaston tunnelmat alkavat näin jo tuomiosunnuntaina. Tämän katkaisee riemullinen ensimmäinen adventtisunnuntai.
Ensimmäisen adventtisunnuntain jälkeisen viikon raamatuntekstit ohjaavat seurakuntaa ja kristittyä Herransa odottamiseen ja parannuksen tekemiseen. Meitä siis kutsutaan katumukseen ja uskoon. Paastoaminen, on se sitten mistä tahansa paastoamista, voi olla hyvänä apuna itseänsä tutkittaessa. Mikä on minulle tärkeää? Onko elämässäni sellaista, mikä estää rukoilemista, Jumalan sanan tutkimista, seurakunnan elämään osallistumista? Tällaisia on tietenkin hyvä kysyä ihan säännöllisesti muutenkin, mutta paastonaika antaa siihen yhteisöllisen eli seurakunnallisen mahdollisuuden. Ensimmäisen adventtinsunnuntain jälkeisellä viikolla laskeudutaankin pienen paaston aikaan (”pieni paasto” siksi, että pääsiäistä edeltävä pidempi paastonaika on ”suuri paasto”).
Adventinaika kutsuu meitä tietyssä mielessä Johannes Kastajan oppilaiksi (Luuk. 3:7–14), kuuntelemaan parannussaarnaa. Johannes oli Herran edelläkävijä ja Kristus on se Herra, Kuningas joka kokosi laumansa (Miika 2:12–13). Näin meitä valmistetaan ottamaan vastaan evankeliumi eli synneistäpäästö, jonka maailman Vapahtajaksi syntynyt Jeesus toi tullessaan. Jeesus kutsuu meitä jo nyt taivaalliseen hääjuhlaansa. Tämä tapahtuu erityisesti seurakunnan messussa, jossa seurakunnan ”enkeli”, pastori Jumalan sanansaattajana kuuluttaa iloista uutista, evankeliumia. Se kutsu kuuluu kaikille maailman ihmisille, jotta kukaan ei jäisi Jumalan juhlien ulkopuolelle (Ilm. 22:12–17).

Kynttilöitä: 2 Liturginen väri: violetti tai sininen 2. vuosikerta
Psalmi Psalmi: Ps. 25:1–10
VT lukukappaleet: Jes. 63:15-16, Miika 2:12-13, Hab. 2:12-13 UT lukukappaleet: Ilm. 2:1-5,7, Ilm. 22:12-17 Evankeliumi: Luuk. 3:7-14

Vanhan testamentin lukukappaleet
Jes. 63:15–16
Katsele taivaasta, katso pyhyytesi ja kirkkautesi asunnosta. Missä on sinun kiivautesi ja voimalliset tekosi? Sinun sydämesi sääli ja sinun armahtavaisuutesi ovat minulta sulkeutuneet. Sinähän olet meidän isämme, sillä Aabraham ei meistä tiedä eikä Israel meitä tunne: sinä, Herra, olet meidän isämme; ”meidän Lunastajamme” on ikiajoista sinun nimesi.
Miika 2:12–13
Minä tahdon tarkoin koota sinut, Jaakob, kaikkinesi, visusti kerätä Israelin jääneet, saattaa heidät yhteen, niinkuin lampaat tarhaan, niinkuin lauman laitumellensa: on oleva ihmisten kohina! Tien aukaisija käy heidän edellänsä; he aukaisevat tiensä, kulkevat portille ja lähtevät siitä ulos. Heidän kuninkaansa käy heidän edellään, ja Herra heitä johdattaa.
Hab. 2:12–13
Minä seison vartiopaikallani, asetun varustukseen ja tähystän, nähdäkseni, mitä hän minulle puhuu, mitä hän valitukseeni vastaa. Ja Herra vastasi minulle ja sanoi: ”Kirjoita näky ja piirrä selvästi tauluihin, niin että sen voi juostessa lukea”. Sillä näky odottaa vielä aikaansa, mutta se rientää määränsä päähän, eikä se petä. Jos se viipyy, odota sitä; sillä varmasti se toteutuu, eikä se myöhästy. Katso, sen kansan sielu on kopea eikä ole suora; mutta vanhurskas on elävä uskostansa.

Uuden testamentin lukukappaleet
Ilm. 2:1–5, 7
Efeson seurakunnan enkelille kirjoita: ”Näin sanoo hän, joka pitää niitä seitsemää tähteä oikeassa kädessään, hän, joka käyskelee niiden seitsemän kultaisen lampunjalan keskellä: Minä tiedän sinun tekosi ja vaivannäkösi ja kärsivällisyytesi, ja ettet voi pahoja sietää; sinä olet koetellut niitä, jotka sanovat itseänsä apostoleiksi, eivätkä ole, ja olet havainnut heidät valhettelijoiksi; ja sinulla on kärsivällisyyttä, ja paljon sinä olet saanut kantaa minun nimeni tähden, etkä ole uupunut. Mutta se minulla on sinua vastaan, että olet hyljännyt ensimmäisen rakkautesi. Muista siis, mistä olet langennut, ja tee parannus, ja tee niitä ensimmäisiä tekoja; mutta jos et, niin minä tulen sinun tykösi ja työnnän sinun lampunjalkasi pois paikaltaan, ellet tee parannusta. Jolla on korva, se kuulkoon, mitä Henki seurakunnille sanoo. Sen, joka voittaa, minä annan syödä elämän puusta, joka on Jumalan paratiisissa.”
Ilm. 22:12–17
Katso, minä tulen pian, ja minun palkkani on minun kanssani, antaakseni kullekin hänen tekojensa mukaan. Minä olen A ja O, ensimmäinen ja viimeinen, alku ja loppu. Autuaat ne, jotka pesevät vaatteensa, että heillä olisi valta syödä elämän puusta ja he pääsisivät porteista sisälle kaupunkiin! Ulkopuolella ovat koirat ja velhot ja huorintekijät ja murhaajat ja epäjumalanpalvelijat ja kaikki, jotka valhetta rakastavat ja tekevät. Minä, Jeesus, lähetin enkelini todistamaan näitä teille seurakunnissa. Minä olen Daavidin juurivesa ja hänen suvustansa, se kirkas kointähti.” Ja Henki ja morsian sanovat: ”Tule!” Ja joka kuulee, sanokoon: ”Tule!” Ja joka janoaa, tulkoon, ja joka tahtoo, ottakoon elämän vettä lahjaksi.

Evankeliumi
Luuk. 3:7–14
Niin hän sanoi kansalle, joka vaelsi hänen kastettavakseen: ”Te kyykäärmeitten sikiöt, kuka on teitä neuvonut pakenemaan tulevaista vihaa? Tehkää sentähden parannuksen soveliaita hedelmiä, älkääkä ruvetko sanomaan mielessänne: ’Onhan meillä isänä Aabraham’, sillä minä sanon teille, että Jumala voi näistä kivistä herättää lapsia Aabrahamille. Jo on myös kirves pantu puitten juurelle; jokainen puu, joka ei tee hyvää hedelmää, siis hakataan pois ja heitetään tuleen.” Ja kansa kysyi häneltä sanoen: ”Mitä meidän siis pitää tekemän?” Hän vastasi ja sanoi heille: ”Jolla on kaksi ihokasta, antakoon toisen sille, joka on ilman; ja jolla on ruokaa, tehköön samoin”. Niin tuli myös publikaaneja kastettaviksi, ja he sanoivat hänelle: ”Opettaja, mitä meidän pitää tekemän?” Hän sanoi heille: ”Älkää vaatiko enempää, kuin mikä teille on säädetty”. Myös sotamiehet kysyivät häneltä sanoen: ”Mitäs meidän pitää tekemän?” Ja hän sanoi heille: ”Älkää kiskoko keneltäkään älkääkä kiristäkö, vaan tyytykää palkkaanne”.

Psalmi
Ps. 25:1-10
Sinun tykösi, Herra, minä y|lennän sieluni,*
Jumalani, si|nuun minä turvaan;
älä salli minun jou|tua häpeään,*
älkööt viholliseni saako |riemuita minusta.
Ei yksikään, joka sinua odottaa, |joudu häpeään;*
häpeään joutuvat ne, jotka ovat syyt|tä uskottomat.
Herra, neuvo mi|nulle tiesi,*
opeta |minulle polkusi.
Johdata minua totuutesi tiellä ja o|peta minua,*
sillä sinä olet minun pelastukseni Jumala. Sinua minä odo|tan kaiken päivää.
Muista laupeuttasi, Herra, ja |armoasi,*
sillä ne ovat olleet hamasta i|ankaikkisuudesta.
Älä muista minun nuoruuteni syntejä, älä minun |rikoksiani;*
muista minua armosi mukaan, hyvyyte|si tähden, Herra.
Hyvä ja va|kaa on Herra;*
sentähden hän neuvoo |syntiset tielle.
Hän johdattaa nöy|riä oikein,*
hän opettaa |nöyrille tiensä.
Kaikki Herran polut ovat armo ja |totuus niille,*
jotka pitävät hänen liittonsa |ja todistuksensa.

Itsenäisyyspäivä
2023-12-06
Kristus vapauttaa suurimmasta pakkovallasta
Itsenäisyyspäivän evankeliumissa Joh 8:31-34 Herramme ei puhu varsinaisesti yhteiskunnallisesta vapaudesta tai itsenäisyydestä. Hän puhuu vieläkin suuremmista asioista: vapaudesta synnistä, Perkeleestä ja kuolemasta (8:24,51).
Polittisesti juutalaiset olivat olleet nujerrettuja, nyt he olivat Rooman vallan alla. He janosivat vapautta. Mutta Jeesus halusi vapauttaa heidät suurimmasta pakkovallasta, synnin orjuudesta. ”Jos Poika tekee teidät vapaiksi, niin te tulette todellisesti vapaiksi.”
Kun isiemme maata ja itsenäistä valtiotamme alettiin rakentamaan oli selvää, että lainsäädännön tulee nousta kristillisen normiston pohjalta. Rakennettiin oikeus- ja yhteiskuntajärjestystä, jossa myös kristilliset arvot näkyvät. Tällä on ollut suuri Jumalan siunaus ja tällä tiellä tulisi määrätietoisesti myös jatkaa.
Mutta me elämme ja toimimme hyvin järjestäytyneessä yhteiskunnassakin aina sen keskellä, että synti, kuolema ja Perkele toimivat ja pääsevät usein jopa mielettömiin mittasuhteisiin.
Karitsan lippu liehuu maailman loppuun asti
Itsenäisyyden saavuttamisen jälkeen alkoi oman lipun suunnitteleminen. Toukokuussa 1918 eduskunta hyväksyi siniristilippumme Suomen viralliseksi lipuksi. Lippu saa olla muistuttamassa Kristuksen pelastusteosta ja Jumalan sanan totuudesta.
Olemme eettisissä valintatilanteissa yhtenään. Emme voi ratkaista yhteiskuntamme kysymyksiä emmekä edes omia henkilökohtaisia asioitamme vain noudattamalla yleistä kehotusta: ”Kuuntele sydämesi ääntä!” Kristittyinä etsimme totuutta Jumalan sanasta. Mikä on Jumalan tahto? Miten hän neuvoo kymmenessä käskyssään meitä toimimaan? Psalmista sanoo Jumalasta: “Totuutta sinä tahdot salatuimpaan saakka.”
Jumalan lupaukset pitävät maailman loppuun asti: “Herra on lähellä …kaikkia niitä, jotka totuudessa häntä avuksensa huutavat.”
Rovasti K. W. Tamminen saarnaa Kristuksen evankeliumia laulussaan:
”Karitsan lippu johtaa joukkoamme, me eespäin käymme siihen katsoen. On Jeesus Kristus kuollut puolestamme, hän meidät päästi alta syntien. Hän raskaat kuormamme on kantanut. Ja orjankahleet katkaissut.” Tämä Karitsan lippu liehuu maailman loppuun asti. Ja se liehuu Suomessammekin. Yhä on meidänkin keskellämme oikeita alttareita ja saarnatuoleja, joiden äärellä Jeesus Kristus päästää synneistä, puhdistaa, ruokkii ja vie perille.
Ei voi olla mitään suurempaa vapautta täällä maailmassa kuin olla sidottuna Kristukseen ja hänen sanaansa.

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: valkoinen.3. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 96:11–12 tai Ps. 16:6 Psalmi: Ps. 96:1–9 tai Ps. 121 Hallelujasäe: Ps. 135:13 (–14)
1. lukukappale: 5. Moos. 8:10–17 tai Saarn. 9:13–18 2. lukukappale: Jaak. 3:13–18 tai Ap. t. 17:24–30 Evankeliumi: Joh. 8:31–36 tai Matt. 20:25–28 Vaihtoehtoisia saarnatekstejä 2. Moos. 23:1–9 5. Moos. 4:32–35 1. Aik. 29:10–14 2. Aik. 1:7–12 Jes. 40:12–17 Jes. 43:16–19 21 Ef. 6:10–18

1. lukukappale
5. Moos. 8:10–17
Kun sinä syöt ja tulet ravituksi, niin ylistä Herraa, sinun Jumalaasi, siitä hyvästä maasta, jonka hän on antanut sinulle. Varo, ettet unhota Herraa, sinun Jumalaasi, ja muista noudattaa hänen käskyjänsä, oikeuksiansa ja säädöksiänsä, jotka minä tänä päivänä sinulle annan.
Kun sinä syöt ja tulet ravituksi, kun rakennat kauniita taloja ja asut niissä, kun karjasi ja lampaasi lisääntyvät ja kun hopeasi ja kultasi lisääntyy ja kaikki, mitä sinulla on, lisääntyy, niin älköön sydämesi ylpistykö, äläkä unhota Herraa, sinun Jumalaasi, joka vei sinut pois Egyptin maasta, orjuuden pesästä, kuljetti sinua suuressa ja hirmuisessa, myrkyllisten käärmeiden ja skorpionien ja kuivien, vedettömien maiden erämaassa, vuodatti sinulle vettä kovasta kalliosta ja antoi erämaassa sinulle mannaa syödä, jota sinun isäsi eivät tunteneet – nöyryyttääksensä ja koetellaksensa sinua ja lopuksi sinulle hyvää tehdäksensä. Älä ajattele sydämessäsi: ‘Oma voimani ja oman käteni väkevyys on hankkinut minulle tämän rikkauden’
TAI
Saarn. 9:13–18
Tämänkin minä tulin näkemään viisaudeksi auringon alla, ja se oli minusta suuri:
Oli pieni kaupunki ja siinä miehiä vähän. Ja suuri kuningas tuli sitä vastaan, saarsi sen ja rakensi sitä vastaan suuria piiritystorneja. Mutta siellä oli köyhä, viisas mies, ja hän pelasti kaupungin viisaudellaan. Mutta ei kukaan ihminen muistanut sitä köyhää miestä. Niin minä sanoin:
Viisaus on parempi kuin voima, mutta köyhän viisautta halveksitaan, eikä hänen sanojansa kuulla. Viisaitten sanat, hiljaisuudessa kuullut, ovat paremmat kuin tyhmäin päämiehen huuto. Viisaus on parempi kuin sota-aseet, mutta yksi ainoa syntinen saattaa hukkaan paljon hyvää.

2. lukukappale
Jaak. 3:13–18
Kuka on viisas ja ymmärtäväinen teidän joukossanne? Tuokoon hän näkyviin tekonsa hyvällä vaelluksellaan viisauden sävyisyydessä. Mutta jos teillä on katkera kiivaus ja riitaisuus sydämessänne, niin älkää kerskatko älkääkä valhetelko totuutta vastaan. Tämä ei ole se viisaus, joka ylhäältä tulee, vaan se on maallista, sielullista, riivaajien viisautta. Sillä missä kiivaus ja riitaisuus on, siellä on epäjärjestys ja kaikkinainen paha meno. Mutta ylhäältä tuleva viisaus on ensiksikin puhdas, sitten rauhaisa, lempeä, taipuisa, täynnä laupeutta ja hyviä hedelmiä, se ei epäile, ei teeskentele. Vanhurskauden hedelmä kylvetään rauhassa rauhan tekijöille.
TAI
Ap. t. 17:24–30
Paavali puhui:
Jumala, joka on tehnyt maailman ja kaikki, mitä siinä on, hän, joka on taivaan ja maan Herra, ei asu käsillä tehdyissä temppeleissä, eikä häntä voida ihmisten käsillä palvella, ikäänkuin hän jotakin tarvitsisi, hän, joka itse antaa kaikille elämän ja hengen ja kaiken. Ja hän on tehnyt koko ihmissuvun yhdestä ainoasta asumaan kaikkea maanpiiriä ja on säätänyt heille määrätyt ajat ja heidän asumisensa rajat, että he etsisivät Jumalaa, jos ehkä voisivat hapuilemalla hänet löytää – hänet, joka kuitenkaan ei ole kaukana yhdestäkään meistä;
Sillä hänessä me elämme ja liikumme ja olemme, niinkuin myös muutamat teidän runoilijoistanne ovat sanoneet: ‘Sillä me olemme myös hänen sukuansa’. Koska me siis olemme Jumalan sukua, emme saa luulla, että jumaluus on samankaltainen kuin kulta tai hopea tai kivi, sellainen kuin inhimillisen taiteen ja ajatuksen kuvailema.
Noita tietämättömyyden aikoja Jumala on kärsinyt, mutta nyt hän tekee tiettäväksi, että kaikkien ihmisten kaikkialla on tehtävä parannus.

Evankeliumi
Joh. 8:31–36
Niin Jeesus sanoi niille juutalaisille, jotka uskoivat häneen: “Jos te pysytte minun sanassani, niin te totisesti olette minun opetuslapsiani; ja te tulette tuntemaan totuuden, ja totuus on tekevä teidät vapaiksi”. He vastasivat hänelle: “Me olemme Aabrahamin jälkeläisiä emmekä ole koskaan olleet kenenkään orjia. Kuinka sinä sitten sanot: ‘Te tulette vapaiksi’?” Jeesus vastasi heille: “Totisesti, totisesti minä sanon teille: jokainen, joka tekee syntiä, on synnin orja. Mutta orja ei pysy talossa iäti; Poika pysyy iäti. Jos siis Poika tekee teidät vapaiksi, niin te tulette todellisesti vapaiksi.
TAI
Matt. 20:25–28
Mutta Jeesus kutsui heidät tykönsä ja sanoi: “Te tiedätte, että kansojen ruhtinaat herroina niitä hallitsevat, ja että mahtavat käyttävät valtaansa niitä kohtaan. Näin älköön olko teillä keskenänne, vaan joka teidän keskuudessanne tahtoo suureksi tulla, se olkoon teidän palvelijanne, ja joka teidän keskuudessanne tahtoo olla ensimmäinen, se olkoon teidän orjanne; niinkuin ei Ihmisen Poikakaan tullut palveltavaksi, vaan palvelemaan ja antamaan henkensä lunnaiksi monen edestä.”

Rukoukset
1. Herra Jumala, taivaallinen Isä! Me kiitämme sinua siitä, että olet armollisesti antanut meidän elää tähän asti hyvässä rauhassa ja varjellut meitä sodista. Me rukoilemme sinua: anna meille vastedeskin armosi, niin että eläisimme sinun pelossasi ja mielesi mukaan emmekä antaisi synneillämme syytä rauhattomuuteen ja muuhun rangaistukseen. Hallitse ja johdata esivaltaamme, ettei se estäisi meitä tottelemasta sinua vaan edistäisi sinun pelkoasi, niin että meillä olisi yhä runsaampi siunaus ja menestys. Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
2. Kaikkivaltias Jumala! Siunaa kaikkea esivaltaa ja anna armosi, että se sinun palvelijanasi rakastaisi oikeutta ja vanhurskautta ja käyttäisi sinun lakiasi ihmisten keskuudessa. Varjele meitä riidasta ja eripuraisuudesta. Anna armosi, että rakastaisimme ja noudattaisimme sitä, mikä on totta ja oikeaa. Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.

Päivän Psalmi
Antifoni:
Ps. 96:11–12
Iloitkoot taivaat, ja riemuitkoon maa; pauhatkoon meri ja kaikki, mitä |siinä on.*
Ihastukoot kedot ja kaikki, mitä kedolla on, riemuitkoot silloin |kaikki metsän puut
TAI:
Ps. 16: 6
Arpa lankesi minulle ihanasta |maasta,*
ja kaunis on minun |perintöosani.
Psalmi:
Ps. 96: 1–9
Veisatkaa Herralle |uusi virsi,*
veisatkaa |Herralle, kaikki maa.
Veisatkaa Herralle, ylistäkää hänen nime|änsä.*
Julistakaa päivästä päivään hänen pelastus|tekojansa,
ilmoittakaa pakanain seassa hänen kunni|aansa,*
hänen ihmeitänsä kaikkien |kansojen seassa.
Sillä Herra on suuri ja sangen ylis|tettävä,*
hän on peljättävä yli |kaikkien jumalain.
Sillä kaikki kansojen jumalat ovat epäjuma|lia,*
mutta Herra on |tehnyt taivaat.
Herraus ja kunnia on hänen kasvojensa |edessä,*
kiitos ja ylistys hänen |pyhäkössänsä.
Antakaa Herralle, te kansojen suku|kunnat,*
antakaa Herralle kunni|a ja väkevyys.
Antakaa Herralle hänen nimensä |kunnia,*
tuokaa lahjoja, tulkaa hänen esi|kartanoihinsa.
Kumartakaa Herraa pyhässä kaunis|tuksessa,*
vaviskaa hänen kasvojensa |edessä, kaikki maa.
Kunnia Isälle ja |Pojalle*
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina,*
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

TAI:
Ps. 121
Minä nostan silmäni vuoria |kohti:*
mistä tulee |minulle apu?
Apu minulle tulee |Herralta,*
joka on tehnyt |taivaan ja maan.
Hän ei salli sinun jalkasi |horjua,*
sinun varjeli|jasi ei torku.
Katso, hän, joka Israelia |varjelee,*
ei torku |eikä nuku.
Herra on sinun varjeli|jasi,*
Herra on suojaava varjosi sinun oikealla |puolellasi.
Ei polta sinua aurinko |päivällä,*
ei|kä kuu yöllä.
Herra varjelee sinut kaikesta |pahasta,*
hän varjelee |sinun sielusi.
Herra varjelee sinun lähtemisesi ja tulemi|sesi,*
nyt ja ian|kaikkisesti.
Kunnia Isälle ja |Pojalle*
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina,*
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

Pyhien muistopäivät: Pyhä Nikolaus
2023-12-06
Kristittyyn perheeseen syntynyt Nikolaus (n. 270–343) oli kotoisin Pataran kylästä, nykyisen Turkin lounaisrannikolta. Vanhempiensa menehdyttyä kulkutautiin hän jäi nuorena orvoksi. Suuren omaisuuden perinyt Nikolaus varttui setänsä kasvattamana luostarissa.
Nikolaus vaikutti Myran satamakaupungin (nykyinen Demre, Turkin etelärannikolla) piispana 300-luvun alkupuolella. Hän joutui maanpakoon ja vankeuteen keisari Diocletianuksen vainoissa (303–313), joista on sanottu, että tuolloin ei voitu vangita varkaita ja murhamiehiä, koska vankilat olivat niin täynnä piispoja ja pappeja.
Nikolauksen omia kirjoituksia ei ole säilynyt meidän aikaamme asti, mutta monet häneen liittyvät kertomukset ovat levinneet laajalle. Parhaiten hänet tunnetaan hyväsydämisestä anteliaisuudestaan. Oman varallisuutensa vaalimisen tai kirkolle rikkauksien keräämisen sijaan hän auttoi hädässä olevia.
Eräällä miehellä oli kolme tytärtä, joiden myötäjäisiin tällä ei ollut varaa. Ilman myötäjäisiä tytärten avioituminen näytti mahdottomalta, heidän kohtalonaan olisi joutua orjuuteen tai prostituoiduksi. Tilanteesta kuullut Nikolaus kävi yön hämärässä heittämässä köyhän miehen avoimesta ikkunasta pussillisen kultakolikoita kutakin tytärtä varten mahdollistaen näin heidän kunniallisen avioitumisensa. Hän ei halunnut tehdä asiasta julkista eikä saattaa avun saanutta kiitollisuuden velkaan.
Nikolaus oli yksi Nikean kirkolliskokoukseen v. 325 osallistuneista piispoista. Hän oli niiden joukossa, jotka pitivät kiinni raamatullisesta opetuksesta Jumalan kolminaisuudesta, erityisesti Jeesuksen jumaluuden kieltänyttä Areiosta vastaan. Myöhempi perimätieto kertoo myös, ettei Nikolaus olisi tyytynyt pelkästään sanallisiin argumentteihin, vaan että Areioksen puolustaessa harhaoppiansa Nikolaus olisi menettänyt malttinsa, noussut paikaltaan ja läimäissyt tätä kasvoille.
Nikolaus kuoli 6. joulukuuta 343 Myrassa. Päivä on säilynyt hänen muistopäivänään, jonka viettämiseen liittyy etenkin lahjojen antaminen lapsille. Hollannissa tämän on perinteisesti hoitanut punaiseen piispan hiippaan ja kasukkaan pukeutunut valkopartainen Sinterklaas (Saint Nicholas). Paremmin tunnetaan kuitenkin punaista hiippalakkia käyttävä Santa Claus, joka on joulupukkina siirtynyt hoitamaan samaa tehtävää reilut pari viikkoa myöhemmin. Niinpä siis joulupukin esikuva on tässä varhaisten vuosisatojen piispassa.
Miksi me muistaisimme Nikolausta? Tahdomme varmasti liittyä Nikolauksen ja kaikkien pyhien seuraan tunnustamaan uskoa Pyhään Kolmiyhteisen Jumalaan. Emme hyväksy toisinajattelijoiden kaltoin kohtelua kirkolliskokouksissa tai muuallakaan, mutta Nikolauksen käytös osoittaa, että kaikki pyhät ovat tässä ajassa yhä armahduksen tarpeessa olevia syntisiä. Saamme pitää Nikolausta myös esimerkkinä laupeuden harjoittamisesta. Jokainen kristitty on kutsuttu käyttämään voimiaan ja varojaan hätään joutuneen lähimmäisensä hyväksi.

2. adventtisunnuntai
2023-12-10
Missä on Jumalan valtakunta? Se on siellä, missä Jumala vaikuttaa ja käyttää valtaansa.
Raamatussa puhutaan Jumalan valtakunnasta ja hallintavallasta kolmessa eri merkityksessä. Ensinnäkin Jumala hallitsee kaikkea olemassa olevaa (Ps. 103:19). Tätä nimitetään voiman valtakunnaksi. Toiseksi Jumala hallitsee maanpäällistä kirkkoaan. Siellä, missä Jumala sanallaan ja sakramenteillaan synnyttää uskon, siellä on Jumalan armon valtakunta (Joh. 3:5). Kolmanneksi Jumala hallitsee taivaallista seurakuntaa ja kaikkia sen enkeleitä kunnian valtakunnassa (2. Tim. 4:18).
Päivän evankeliumissa Jeesus puhuu sekä Jumalan armon että kunnian valtakunnasta. Toinen on jo täällä, toinen on vasta tulossa. Fariseuksille, jotka kyselivät Jumalan valtakunnan tulemisesta, Jeesus paljastaa, että armon valtakunta on jo täällä: ”Jumalan valtakunta on sisällisesti teissä.” Sanat voidaan kääntää myös toisin, kuten uudempi kirkkoraamattu tekeekin: ”Jumalan valtakunta on teidän keskellänne.”
Jumalan armon valtakunta todellakin tuli ihmisten keskelle, kun Jeesus itse syntyi ihmiseksi. Mutta armon valtakunta on myös sisällisesti meissä, sillä uskon kautta me omistamme itse Jeesuksen ja kaikki hänen aarteensa.
Opetettuaan fariseuksille armon valtakunnasta Jeesus opettaa opetuslapsiaan Jumalan kunnian valtakunnasta. Vaikka Jeesus istuu jo nyt kaikessa kirkkaudessaan ja kunniassaan Isän oikealla puolella, maanpäällinen seurakunta saa nähdä Jeesuksen näkyvän kirkkauden ja kunnian vasta silloin, kun hän saapuu takaisin. Siksi ennen tuota viimeistä päivää kristittyjen ei tule uskoa ja seurata opettajia, jotka haluavat meidän jo nyt löytävän ja kohtaavan kunniaan ja kirkkauteen korotetun Jeesuksen. Kirkkoa ei ole lähetetty julistamaan sellaista Jeesusta.
Sen sijaan kirkolle on uskottu tehtäväksi julistaa ristiinnaulittua Jeesusta. Jeesusta, jonka kunnia ja kirkkaus kätkeytyy meidän silmiltämme ja pukeutuu orjan pukuun. Jeesusta, jonka valtaistuin on risti ja jonka kruunu on orjantappuroista tehty. Jeesusta, joka tulee meidän luoksemme arkisiin asioihin – puhuttuun ja kirjoitettuun sanaan, veteen, leipään ja viiniin – kätkettynä. Kun aika on täysi, Jeesus saapuu kyllä näkyvällä tavalla takaisin, ja hänen mukanaan saapuu myös Jumalan kunnian valtakunta. Siihen asti me odotamme, kuten kirkko on odottanut jo 2000 vuoden ajan, Ihmisen Pojan ilmestymisen päivää. Emme kuitenkaan joudu odottamaan yksin tai kodittomina, vaan Herra Jeesus on jo nyt meidän kanssamme ja meidän keskellämme ja hän hallitsee jo nyt armon valtakunnassaan pitäen meistä huolta maailman loppuun asti.

Kynttilöitä: 2 Liturginen väri: violetti tai sininen.3. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 80:2–3 Psalmi: Ps. 80:15–20 Hallelujasäe: Ps. 122:1 tai Ps. 126:3
1. lukukappale: Jes. 44:6–8 2. lukukappale: Jaak. 5:7–11 Evankeliumi: Luuk. 17:20–24

1. lukukappale
Jes. 44:6–8
Näin sanoo Herra, Israelin kuningas, ja sen lunastaja, Herra Sebaot: Minä olen ensimmäinen, ja minä olen viimeinen, ja paitsi minua ei ole yhtäkään Jumalaa. Kuka on minun kaltaiseni? Hän julistakoon ja ilmoittakoon ja osoittakoon sen minulle, siitä alkaen kuin minä perustin ikiaikojen kansan. He ilmoittakoot tulevaiset, ja mitä tapahtuva on. Älkää vavisko älkääkä peljätkö. Enkö minä aikoja sitten antanut sinun kuulla ja sinulle ilmoittanut, ja te olette minun todistajani: Onko muuta Jumalaa kuin minä? Ei ole muuta pelastuskalliota, minä en ketään tunne.
2. lukukappale
Jaak. 5:7–11
Niin olkaa kärsivällisiä, veljet, Herran tulemukseen asti. Katso, peltomies odottaa maan kallista hedelmää, kärsivällisesti sitä vartoen, kunnes saa syksyisen sateen ja keväisen. Olkaa tekin kärsivällisiä, vahvistakaa sydämenne, sillä Herran tulemus on lähellä. Älkää huokailko, veljet, toisianne vastaan, ettei teitä tuomittaisi; katso, tuomari seisoo ovella. Ottakaa, veljet, vaivankestämisen ja kärsivällisyyden esikuvaksi profeetat, jotka ovat puhuneet Herran nimessä. Katso, me ylistämme autuaiksi niitä, jotka ovat kestäneet; Jobin kärsivällisyyden te olette kuulleet, ja lopun, jonka Herra antaa, te olette nähneet. Sillä Herra on laupias ja armahtavainen.
Evankeliumi
Luuk. 17:20–24
Ja kun fariseukset kysyivät häneltä, milloin Jumalan valtakunta oli tuleva, vastasi hän heille ja sanoi: ”Ei Jumalan valtakunta tule nähtävällä tavalla, eikä voida sanoa: ’Katso, täällä se on’, tahi: ’Tuolla’; sillä katso, Jumalan valtakunta on sisällisesti teissä”.
Ja hän sanoi opetuslapsillensa:
”Tulee aika, jolloin te halajaisitte nähdä edes yhtä Ihmisen Pojan päivää, mutta ette saa nähdä. Ja teille sanotaan: ’Katso, tuolla hän on!’ ’Katso, täällä!’ Älkää menkö sinne älkääkä juosko perässä. Sillä niinkuin salaman leimaus loistaa taivaan äärestä taivaan ääreen, niin on Ihmisen Poika päivänänsä oleva.
Rukoukset
1. Herra Jumala! Herätä sydämemme ja auta meitä valmistamaan tietä ainoalle Pojallesi Jeesukselle Kristukselle. Opeta meitä, että me hänen tulemistaan odottaessamme palvelisimme puhtaalla mielellä sinua, joka elät ja hallitset iankaikkisesta iankaikkiseen.
2. Herra Jumala, taivaallinen Isä, joka olet Poikasi kautta ilmoittanut meille, että taivas ja maa hukkuvat, meidän kuolleet ruumiimme nousevat jälleen ylös ja me kaikki joudumme tuomittaviksi! Me rukoilemme sinua: pidä meidät Pyhän Henkesi kautta sanassasi ja oikeassa uskossa. Varjele meitä armollisesti synnistä ja lohduta meitä kaikissa kiusauksissa, ettemme turruttaisi sydämiämme juopottelulla, päihtymyksellä ja jokapäiväisen elämän huolilla. Auta meitä olemaan aina raittiita, valvomaan ja rukoilemaan, niin että luotamme lujasti armoosi, odotamme ilolla Poikasi tulemista ja perimme hänen kauttaan iankaikkisen autuuden.

Päivän psalmi
Antifoni: Ps. 80:2–3
Kuuntele, Israelin paimen, ilmesty |kirkkaudessasi.*
herätä voimasi, tule mei|dän avuksemme.
Psalmi: Ps. 80:15–20
Jumala Sebaot, |käänny takaisin,*
katso alas tai|vaasta ja näe;
ota hoitaaksesi tämä viinipuu ja suojaa se, minkä sinun oikea kä|tesi istutti,*
tämä taimi, jonka kasvatit suureksi it|seäsi varten.
Se on tulen polttama, |se on karsittu.*
He hukkuvat sinun kasvoje|si uhkauksesta.
Kätesi suojelkoon sinun oikean kä|tesi miestä, *
ihmislasta, jonka kasvatit suureksi it|seäsi varten.
Silloin me emme si|nusta luovu. *
Suo meidän elää, niin me huudamme sinun nimeä|si avuksemme.
Herra, Jumala Sebaot, saata meidät |entisellemme, *
valista kasvosi, niin me au|tetuiksi tulemme.
Kunnia Isäl|le ja Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt |on ja aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

3. adventtisunnuntai
2023-12-17
Kolmas adventtisunnuntai kutsuu meitä Johannes Kastajan äänellä valmistautumaan: Vapahtaja on jo lähellä. Johanneksen aikoihin Jeesuksen julkinen toiminta oli käsillä, me puolestamme odotamme ja julistamme Jeesuksen saapumista aikojen lopulla.
Kristuksen saapumisen julistajana kirkolla on paljon opittavaa Johannes Kastajasta. Hänessä näemme rohkean ja tinkimättömän saarnaajan. Hän on todellinen ’huutavan ääni erämaassa’, joka ei lakkaa kutsumasta ihmisiä parannukseen ja valmistautumaan Kristuksen saapumiseen. Tärkeästä tehtävästään ja lujasta luonteestaan huolimatta Johannes ei hetkeäkään kuvittele, että hän itsessään olisi tärkeä tai tehtävänsä arvoinen. Nöyränä Johannes tunnustaa, ettei hänen tehtävässään ole kyse hänestä vaan Jeesuksesta. Johannes on vain sanansaattaja ja edelläkävijä, mutta itse asia ja itse päähenkilö on Jumalan Poika, jonka kenkiä Johannes ei ole edes arvollinen avaamaan.
Kristuksen toista tulemista kuuluttavaa kirkkoa kutsutaan Johanneksen kaltaiseen kuuliaisuuteen ja nöyryyteen. Se ei itsessään ole mitään muuta kuin sanansaattaja – joukko syntisiä ihmisiä, jotka Kristus on kutsunut ja lähettänyt. Siellä, missä kirkko ja kristityt kuvittelevat olevansa itsessään jotakin, siellä ei kaiu Johanneksen kaltainen profeetallinen ääni eikä siellä valmistauduta Kristuksen saapumiseen kunniassaan. Mutta siellä, missä syntisiä kutsutaan parannukseen ja heille julistetaan ristiinnaulittua Jeesusta, siellä kirkko täyttää tehtäväänsä ja valmistaa ihmisiä Vapahtajan saapumiseen päivien lopulla. 3. adventtisunnuntaina – ja kaikkina muinakin päivinä – meitä muistutetaan, että kristinuskossa ei ole kyse meistä kristityistä vaan Jeesuksesta Kristuksesta.

Kynttilöitä: 2 Liturginen väri: violetti tai sininen.3. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Jes. 40:3 Psalmi: Ps. 85:9–14 Hallelujasäe: Ps. 80:4
1. lukukappale: 5. Moos. 18:15–19 2. lukukappale: Room. 16:25–27 Evankeliumi: Joh. 1:19–27 tai Joh. 3:26–30

1. lukukappale
5. Moos. 18:15–19
Sinun keskuudestasi, veljiesi joukosta, Herra, sinun Jumalasi, herättää sinulle profeetan, minun kaltaiseni; häntä kuulkaa. On tapahtuva aivan niin, kuin sinä Herralta, sinun Jumalaltasi, anoit Hoorebilla, silloin kun seurakunta oli koolla ja sanoit: ’Älköön minun enää suotako kuulla Herran, minun Jumalani, ääntä älköönkä nähdä tätä suurta tulta, etten kuolisi’. Ja Herra sanoi minulle: ’Mitä he ovat puhuneet, on oikein puhuttu. Profeetan minä olen herättävä heille heidän veljiensä keskuudesta, sinun kaltaisesi, ja minä panen sanani hänen suuhunsa, ja hän puhuu heille kaikki, mitä minä käsken hänen puhua. Ja joka ei kuule minun sanojani, joita hän minun nimessäni puhuu, hänet minä itse vaadin tilille.

2. lukukappale
Room. 16:25–27
Mutta hänen, joka voi teitä vahvistaa minun evankeliumini ja Jeesuksen Kristuksen saarnan mukaan, sen ilmoitetun salaisuuden mukaan, joka kautta ikuisten aikojen on ollut ilmoittamatta, mutta joka nyt on julkisaatettu ja profeetallisten kirjoitusten kautta iankaikkisen Jumalan käskystä tiettäväksi tehty kaikille kansoille uskon kuuliaisuuden aikaansaamiseksi, Jumalan, ainoan viisaan, olkoon kunnia Jeesuksen Kristuksen kautta, aina ja iankaikkisesti. Amen.

Evankeliumi
Joh. 1:19–27
Ja tämä on Johanneksen todistus, kun juutalaiset lähettivät hänen luoksensa Jerusalemista pappeja ja leeviläisiä kysymään häneltä: ”Kuka sinä olet?” Ja hän tunnusti eikä kieltänyt; ja hän tunnusti: ”Minä en ole Kristus”. Ja he kysyivät häneltä: ”Mikä sitten? Oletko sinä Elias?” Hän sanoi: ”En ole”. ”Se profeettako olet?” Hän vastasi: ”En”. Niin he sanoivat hänelle: ”Kuka olet, että voisimme antaa vastauksen niille, jotka meidät lähettivät? Mitä sanot itsestäsi?” Hän sanoi: ”Minä olen huutavan ääni erämaassa: ’Tehkää tie tasaiseksi Herralle’, niinkuin profeetta Esaias on sanonut.” Ja lähetetyt olivat fariseuksia; ja he kysyivät häneltä ja sanoivat hänelle: ”Miksi sitten kastat, jos et ole Kristus etkä Elias etkä se profeetta?” Johannes vastasi heille sanoen: ”Minä kastan vedellä; mutta teidän keskellänne seisoo hän, jota te ette tunne. Hän on se, joka tulee minun jälkeeni ja jonka kengänpaulaa minä en ole arvollinen päästämään.”
Tai:
Joh. 3:26–30
Ja he tulivat Johanneksen luo ja sanoivat hänelle: ”Rabbi, se, joka oli sinun kanssasi Jordanin tuolla puolella ja josta sinä olet todistanut, katso, hän kastaa, ja kaikki menevät hänen tykönsä”. Johannes vastasi ja sanoi: ”Ei ihminen voi ottaa mitään, ellei hänelle anneta taivaasta. Te olette itse minun todistajani, että minä sanoin: en minä ole Kristus, vaan minä olen hänen edellänsä lähetetty. Jolla on morsian, se on ylkä; mutta yljän ystävä, joka seisoo ja kuuntelee häntä, iloitsee suuresti yljän äänestä. Tämä minun iloni on nyt tullut täydelliseksi. Hänen tulee kasvaa, mutta minun vähetä.

Rukoukset
1. Herra Jumala, kallista korvasi rukouksemme puoleen! Valaise pimeät sydämemme ja etsi meitä armollasi sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
2. Kaikkivaltias Jumala, joka Johannes Kastajan kautta valmistit meille tietä Poikasi luo! Johdata meidät parannukseen ja uskon luottamukseen, jotta meistä tulisi sinun totuutesi ja rakkautesi todistajia. Kuule meitä Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme tähden.

Päivän psalmi
Antifoni: Jes. 40:3
Valmistakaa Herralle tie |erämaahan, *
tehkää arolle tasaiset polut mei|dän Jumalallemme.

Psalmi: Ps. 85:9–14
Minä tahdon kuulla, mitä Jumala, |Herra, puhuu: *
hän puhuu rauhaa kansallensa, hurskaillensa; älkööt he käänty|kö jälleen tyhmyyteen.
Totisesti, hänen apunsa on lähellä niitä, jotka |häntä pelkäävät, *
ja niin meidän maassamme |kunnia asuu.
Armo ja totuus tapaavat toi|sensa täällä, *
vanhurskaus ja rauha antavat suut|a toisillensa,
uskollisuus |versoo maasta, *
ja vanhurs|kaus katsoo taivaasta.
Herra antaa meille kaik|kea hyvää, *
ja meidän maam|me antaa satonsa.
Vanhurskaus käy hänen |edellänsä *
ja seuraa hänen as|keltensa jälkiä.
Kunnia Isäl|le ja Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt |on ja aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

4. adventtisunnuntai
2023-12-24
Neljäntenä adventtisunnuntaina kuulemme Herramme Jeesuksen kasvatti-isän, Joosefin unessa näkemästä enkeli-ilmestyksestä. Jokaisessa vuosikerrassa evankeliumiteksti on sama, joten sen voisi arvella olevan hyvin tuttu kirkkokansalle. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että tämä ”Matteuksen jouluevankeliumi” jää huomattavasti vähemmälle huomiolle kuin Luukkaan ”se oikea jouluevankeliumi”. Toisaalta tämä on ihan ymmärrettävää, mutta eikö olisi silti syytä perehtyä yhtä lailla Matteuksen jouluevankeliumiin?
On hienoa, että saamme kuulla ja lukea Raamatusta myös tämän Joosefin näkökulman. Hänhän saa aivan ihmeellisen viestin ja valtavan suuren tehtävän: Hänestä tulee Messiaan kasvatti-isä. Hänen tule antaa pojalle nimi, joka merkitsee ”Herra pelastaa” (tai: ”Herra on pelastus”).
Joosef on saanut lisänimen ”Hurskas” juuri tämän evankeliumin kohdan tähden. Matteushan kirjoittaa hänen olleen ”hurskas” eli oikeamielinen. Sana voi tarkoittaa myös ”vanhurskasta” eli syntinsä anteeksisaanutta, taivaaseen matkalla olevaa ihmistä. Joosefin oikeamielisyys (ja rakkaus kihlattuaan neitsyt Mariaa kohtaan) tulee evankeliumissa kauniilla tavalla esille. Hänhän ei tahdo saattaa Mariaa häpeään. Aviottoman lapsen saaminen oli häpeällistä juutalaiselle naiselle. Tässä tilanteessa lähimmäiset olisivat katsoneet joko Joosefin olleen lapsen isän (kuten myöhemmin luultiin) tai Marian olleen uskoton ja rikkoneen sitovan kihlauksen. Mies ja nainen eivät jakaneet tuossa kulttuurissa vuodetta ennen kuin olivat menneet avioliittoon. Häpeälle ja ihmisten halveksunnalle oli siis olemassa selvä tilaus.
Joosef toimii kuitenkin enkelin viestin saatuaan vielä hurskaammin. Hän ottaa Marian luokseen eli he menevät naimisiin. Näin Joosef tunnustaa tulevan lapsen omakseen. Meidän ei ole syytä olettaa muuta, kuin Joosefin uskovan Jumalan sanan lupaukset syntyvästä Messiaasta ja Herran enkelin viesti. Hän toimii uskossa, joka on syntynyt Jumalan ilmoituksesta. Tähän uskoon kuuluu myös ja erityisesti se, että Joosef itse uskoi tarvitsevansa syntyvää Kristusta, Jeesusta, joka vapahtaisi myös hänet hänen synneistään.
Saamme kuulla neljäntenä adventtisunnuntaina todellisesta uskon esikuvasta, joka ei pidä meteliä itsestään, toimii oikein ja lopulta häipyy kuvasta. Näin Joosef sekä esiintymällä Pyhissä Kirjoituksissa että ikään kuin yhtäkkiä häviämällä tapahtumista, kertoo Jumalan armosta ja kaikkivaltiudesta. Tähän kuuluu, että Jumala saa kaikesta kunnian ja ihminen voi vain kiittää sekä ylistää armollista Jumalaa. Kaiken vaikuttimena, myös Joosefin kohdalla, oli Jumalan sanasta syntynyt ja kasvanut usko.

Kynttilöitä: 2 Liturginen väri: violetti tai sininen.3. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 42:6 Psalmi: Ps. 130:5–8 Hallelujasäe: 1. Sam. 2:8
1. lukukappale: Jes. 29:17–19 2. lukukappale: Room. 15:8–13 Evankeliumi: Matt. 1:18–24

1. lukukappale
Jes. 29:17–19
Vain lyhyt hetki enää, niin Libanon muuttuu puutarhaksi, ja puutarha on metsän veroinen. Sinä päivänä kuurot kuulevat kirjan sanat, ja sokeiden silmät näkevät vapaina synkeästä pimeydestä. Nöyrät saavat yhä uutta iloa Herrassa, ja ihmisistä köyhimmätkin riemuitsevat Israelin Pyhästä.

2. lukukappale
Room. 15:8–13
Sillä minä sanon, että Kristus on tullut ympärileikattujen palvelijaksi Jumalan totuuden tähden, vahvistaaksensa isille annetut lupaukset, mutta että pakanat laupeuden tähden ovat ylistäneet Jumalaa, niinkuin kirjoitettu on: ”Sentähden minä ylistän sinua pakanain seassa ja veisaan kiitosta sinun nimellesi”. Ja vielä on sanottu: ”Riemuitkaa, te pakanat, hänen kansansa kanssa”. Ja taas: ”Kiittäkää Herraa, kaikki pakanat, ja ylistäkööt häntä kaikki kansat”. Ja myös Esaias sanoo: ”On tuleva Iisain juurivesa, hän, joka nousee hallitsemaan pakanoita; häneen pakanat panevat toivonsa”. Mutta toivon Jumala täyttäköön teidät kaikella ilolla ja rauhalla uskossa, niin että teillä olisi runsas toivo Pyhän Hengen voiman kautta.

Evankeliumi
Matt. 1:18–24
Kun hänen äitinsä Maria oli kihlattu Joosefille, huomattiin hänen ennen heidän yhteenmenoaan olevan raskaana Pyhästä Hengestä. Mutta kun Joosef, hänen miehensä, oli hurskas, ja koska hän ei tahtonut saattaa häntä häpeään, aikoi hän salaisesti hyljätä hänet. Mutta kun hän tätä ajatteli, niin katso, hänelle ilmestyi unessa Herran enkeli, joka sanoi: ”Joosef, Daavidin poika, älä pelkää ottaa tykösi Mariaa, vaimoasi; sillä se, mikä hänessä on siinnyt, on Pyhästä Hengestä. Ja hän on synnyttävä pojan, ja sinun on annettava hänelle nimi Jeesus, sillä hän on vapahtava kansansa heidän synneistänsä.” Tämä kaikki on tapahtunut, että kävisi toteen, minkä Herra on puhunut profeetan kautta, joka sanoo: ”Katso, neitsyt tulee raskaaksi ja synnyttää pojan, ja tälle on annettava nimi Immanuel”, mikä käännettynä on: Jumala meidän kanssamme. Herättyään unesta Joosef teki, niinkuin Herran enkeli oli käskenyt hänen tehdä, ja otti vaimonsa tykönsä.

Rukoukset
1. Tule, Herra, älä viivy! Anna apu ylhäältä, että armoosi turvaavat saisivat lohdutuksen siitä, että Vapahtaja on tullut maailmaan. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
2. Armollinen Jumala, laupias Isä! Ylistetty olkoon pyhä nimesi, sillä sinä olet täyttänyt sen, mitä ikiajoista asti olet puhunut pyhien profeettojesi suulla: sinä olet antanut meille Poikasi ja kutsunut meidät hänen kauttaan lapsiksesi ja perillisiksesi. Me rukoilemme sinua, Jumala: ole kanssamme ja opeta meitä Henkesi kautta tuntemaan rakkauttasi, niin että vahvistuisimme uskossamme. Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.

Päivän psalmi
Antifoni:
Ps. 42:6
Odota Jumalaa.Sillä vielä minä saan |häntä kiittää *
hänen kas|vojensa avusta.
Psalmi:
Ps. 130:5–8
Minä odotan Herraa, minun sie|luni odottaa, *
ja minä panen toivo|ni hänen sanaansa.
Minun sieluni o|dottaa Herraa *
hartaammin kuin vartijat aamua, kuin |vartijat aamua.
Pane toivosi Herraan, Israel. Sillä Herran tykö|nä on armo, *
runsas lunastus hä|nen tykönänsä.
Ja hän lunastaa |Israelin *
kai|kista sen synneistä.
Kunnia Isäl|le ja Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt |on ja aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

Jouluaatto
2023-12-24
Joulu, joulu tullut on… Näin laulamme jo hyvissä ajoin. Mitä tarkoittaa aatto? Se tarkoittaa iltaa ja kun juhlasta puhutaan, juhlaa edeltävää iltaa. Jouluaatto merkitsee siis joulua edeltävää iltaa. Miksi tämä sitten on merkittävää? Sen tähden, että voisimme viettää joulua jouluna, emmekä sitä ennen.
Meidän Herramme äiti, neitsyt Maria odotti Poikansa syntymää yhdeksän kuukautta; tietysti. Vaikka autuas Maria ei joulusta mitään tiennyt, niin joulun Herraa hän odotti. Mekin odotamme joulua, vai odotammeko? Taitaa olla niin, että nykyisen maailman kanssa me kristitytkin virittäydymme joulun tunnelmaan jo kauan ennen uskonpuhdistuksen muistopäivää. Marketissa on joulukonvehdit jo hyllyssä. Mikseivät ne siis olisi adventtipaaston aikana myös kristityn mahassa?
Jouluaatto kuuluu oikeastaan vielä joulua edeltävään aikaan. Joulu alkaa jouluyönä. Silloin sitä kuuluisi myös juhlia. Tietenkään ei ole väärin juhlia joulun Herraa joka päivä ja joulua vaikka juhannuksena. Jotain oleellista ja tärkeää jää kuitenkin kirkkovuoden kierrosta ja sen suurista juhlista puuttumaan, jos niitä ei malteta odottaa. Jos ei malteta juhlia juhlaa juhlan aikana. Odottaa odottamisen aikana. Ja viettää juhlan jälkiviettoa sen aikaan (Ajattele; juhlan jälkeenkin voi juhlia!).
Millainen on sinun jouluaattosi? Tai sitä edeltävä aika? Kristityn on hyvä oppia odottamaan hyvää ja juhlaa tämän maallisen elämänsä aikana. Odottaahan kristitty joka päivä myös Jeesuksen paluuta ja todellisen, ikuisen juhlan alkua.
Onpahan jouluaattomme ja joulumme millainen tahansa, niin tärkeintä on sanoma Hänestä, joka syntyi ihmiseksi neitseestä, että meistä tulisi Jumalan lapsia. Kuulemme tänäkin jouluaattona: ”Teille on tänä päivänä syntynyt Vapahtaja, joka on Kristus, Herra” (Luuk. 2).

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: valkoinen. 2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Jes. 60:2 Psalmi: Ps. 36:6–10 Hallelujasäe Jes. 9:1
1. lukukappale: Jes. 11:1–5 tai Miika 5:1–4 tai Jer. 23:5–6 2. lukukappale: Ap. t. 13:16–26 Evankeliumi: Luuk. 2:1–14

1. lukukappale
Jes. 11:1–5
Mutta Iisain kannosta puhkeaa virpi, ja vesa versoo hänen juuristansa. Ja hänen päällänsä lepää Herran Henki, viisauden ja ymmärryksen henki, neuvon ja voiman henki, tiedon ja Herran pelon henki. Hän halajaa Herran pelkoa; ei hän tuomitse silmän näöltä eikä jaa oikeutta korvan kuulolta, vaan tuomitsee vaivaiset vanhurskaasti ja jakaa oikein oikeutta maan nöyrille; suunsa sauvalla hän lyö maata, surmaa jumalattomat huultensa henkäyksellä. Vanhurskaus on hänen kupeittensa vyö ja totuus hänen lanteittensa side.

Tai:
Miika 5:1–4
Mutta sinä, Beetlehem Efrata, joka olet vähäinen olemaan Juudan sukujen joukossa, sinusta minulle tulee se, joka on oleva hallitsija Israelissa, jonka alkuperä on muinaisuudesta, iankaikkisista ajoista. Sentähden Herra antaa heidät alttiiksi siihen aikaan asti, jolloin synnyttäjä on synnyttänyt; silloin jäljellejääneet hänen veljistänsä palajavat israelilaisten luokse. Ja hän on astuva esiin ja kaitseva Herran voimassa, Herran, Jumalansa, nimen valtasuuruudessa. Ja he asuvat alallansa, sillä silloin on hän oleva suuri hamaan maan ääriin saakka. Ja hän on oleva rauha.

Tai:
Jer. 23:5–6
Katso, päivät tulevat, sanoo Herra, jolloin minä herätän Daavidille vanhurskaan vesan; hän on hallitseva kuninkaana ja menestyvä, ja hän on tekevä oikeuden ja vanhurskauden maassa. Hänen päivinänsä pelastetaan Juuda ja Israel asuu turvassa. Ja tämä on hänen nimensä, jolla häntä kutsutaan: ’Herra on meidän vanhurskautemme’.

2. lukukappale
Ap. t. 13:16–26
Niin Paavali nousi ja viittasi kädellään ja sanoi:
”Te Israelin miehet ja te, jotka Jumalaa pelkäätte, kuulkaa! Tämän Israelin kansan Jumala valitsi meidän isämme ja korotti tämän kansan, heidän muukalaisina ollessaan Egyptin maassa, ja vei heidät sieltä ulos kohotetulla käsivarrella, ja hän kärsi heidän tapojansa noin neljäkymmentä vuotta erämaassa ja hävitti seitsemän kansaa Kanaanin maasta ja jakoi niiden maan heille perinnöksi. Näin kului noin neljäsataa viisikymmentä vuotta. Sen jälkeen hän antoi heille tuomareita profeetta Samueliin saakka. Ja sitten he anoivat kuningasta, ja Jumala antoi heille Saulin, Kiisin pojan, miehen Benjaminin sukukunnasta, neljäksikymmeneksi vuodeksi. Mutta hän pani hänet viralta ja herätti heille kuninkaaksi Daavidin, josta hän myös todisti ja sanoi: ’Minä olen löytänyt Daavidin, Iisain pojan, sydämeni mukaisen miehen, joka on tekevä kaikessa minun tahtoni’.
Tämän jälkeläisistä on Jumala lupauksensa mukaan antanut tulla Jeesuksen Israelille Vapahtajaksi, sittenkuin Johannes ennen hänen tuloansa oli saarnannut parannuksen kastetta kaikelle Israelin kansalle. Mutta kun Johannes oli juoksunsa päättävä, sanoi hän: ’En minä ole se, joksi minua luulette; mutta katso, minun jälkeeni tulee se, jonka kenkiä minä en ole arvollinen jaloista riisumaan’.
Miehet, veljet, te Aabrahamin suvun lapset, ja te, jotka Jumalaa pelkäätte, meille on tämän pelastuksen sana lähetetty.

Evankeliumi
Luuk. 2:1–14
Ja tapahtui niinä päivinä, että keisari Augustukselta kävi käsky, että kaikki maailma oli verolle pantava. Tämä verollepano oli ensimmäinen ja tapahtui Kyreniuksen ollessa Syyrian maaherrana. Ja kaikki menivät verolle pantaviksi, kukin omaan kaupunkiinsa.
Niin Joosefkin lähti Galileasta, Nasaretin kaupungista, ylös Juudeaan, Daavidin kaupunkiin, jonka nimi on Beetlehem, hän kun oli Daavidin huonetta ja sukua, verolle pantavaksi Marian, kihlattunsa, kanssa, joka oli raskaana. Niin tapahtui heidän siellä ollessaan, että Marian synnyttämisen aika tuli. Ja hän synnytti pojan, esikoisensa, ja kapaloi hänet ja pani hänet seimeen, koska heille ei ollut sijaa majatalossa.
Ja sillä seudulla oli paimenia kedolla vartioimassa yöllä laumaansa. Niin heidän edessään seisoi Herran enkeli, ja Herran kirkkaus loisti heidän ympärillään, ja he peljästyivät suuresti. Mutta enkeli sanoi heille: ”Älkää peljätkö; sillä katso, minä ilmoitan teille suuren ilon, joka on tuleva kaikelle kansalle: teille on tänä päivänä syntynyt Vapahtaja, joka on Kristus, Herra, Daavidin kaupungissa. Ja tämä on teille merkkinä: te löydätte lapsen kapaloituna ja seimessä makaamassa.”
Ja yhtäkkiä oli enkelin kanssa suuri joukko taivaallista sotaväkeä, ja he ylistivät Jumalaa ja sanoivat: ”Kunnia Jumalalle korkeuksissa, ja maassa rauha ihmisten kesken, joita kohtaan hänellä on hyvä tahto!”

Rukoukset
1. Herra Jumala! Kiitos, että saamme joka vuosi ilolla odottaa lunastuksemme juhlaa. Anna meidän tänään ottaa riemuiten vastaan sinun ainoa Poikasi, Lunastajamme Jeesus Kristus. Niin me myös silloin, kun hän kerran tulee tuomarina, saamme katsella häntä turvallisesti. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme kautta.
2. Herra, meidän Jumalamme, kaiken ilon lähde! Sinä lähetit ainoan Poikasi valoksi pimeään maailmaamme. Valaise hänessä meidätkin ja täytä meidät ilolla ja rauhalla. Lahjoita meille ja koko kirkollesi siunattu joulujuhla. Tätä rukoilemme Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme ja Vapahtajamme nimessä.

Päivän psalmi
Antifoni: Jes. 60:2
Sillä katso, pimeys peittää maan ja synke|ys kansat, *
mutta sinun ylitsesi koittaa Herra, ja sinun ylläsi näkyy hänen |kunniansa.

Psalmi: 36:6-10
Herra, sinun armosi ulot|tuu taivaisiin, *
sinun totuutesi |pilviin asti.
Sinun vanhurskautesi on kuin Juma|lan vuoret, *
sinun tuomiosi niinkuin suuri syvyys, ihmistä ja eläintä sinä |autat, Herra.
Kuinka kallis on sinun armo|si, Jumala! *
Ihmislapset etsivät sinun siipi|esi suojaa.
Heidät ravitaan sinun huoneesi li|havuudella, *
sinä annat heidän juoda suloisuu|tesi virrasta.
Sillä sinun tykönäsi on elä|män lähde; *
sinun valkeudessasi me nä|emme valkeuden.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on |ja aina, *
iankaikkisesta iankaik|kiseen. Aamen.

Jouluyö
2023-12-24
Jouluyön evankeliumiteksti päättyy paimenille ilmestyneisiin enkeleihin, jotka laulavat ilosanomaa syntyneestä Vapahtajasta, Jeesuksesta. Enkeleiden viesti on maailman tärkein; Jumalalla on hyvä tahto ihmisiä kohtaan.
Monet viisaat ja järkevät ihmiset ovat päätyneet siihen, että maailmalla täytyy olla luoja. Kaikki ei voi olla sattumaa ja tyhjästä tullutta. Vaikeampaa on uskoa siihen, että luojalla on hyvä tahto luotujansa kohtaan ja myös minua kohtaan.
Paimenten todistama ylistyslaulu julisti, että Israelin Jumala on luotettava lupaukset pitävä Jumala. Herra lähetti kansalleen ja koko maailmalle vapahtajan sanansa mukaan. Inkarnaation ihme ilmoittaa ennen kaikkea Jumalan hyvän tahdon ihmisiä kohtaan. Rakkaudesta ihmisiä kohtaan Jumala, Jeesus Kristus, oli valmis pukemaan päällensä orjan muodon ja syyttömänä kärsimään synnin rangaistuksen.
Joulun seimi ja pääsiäisen risti kuuluvat yhteen. Kristuksen uhrin vuoksi enkelit saattoivat laulaa paimenille Jumalan hyvästä tahdosta ihmisiä kohtaan. Ilman vapahdusta Jeesuksessa tuo taivaallinen armeija sotisi ja hävittäisi myös ihmiset, jotka ovat luonnostaan pahan vallassa. Ristin tähden jouluna laulanut sotajoukko lähetettäisiin vain perkelettä ja hänen enkeleitään vastaan.

Kynttilöitä: 6 Liturginen väri: valkoinen. 2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 2:7 tai Jes. 9:1 Psalmi: Ps. 96:1–3 6–10 Hallelujasäe Ps. 118:23
1. lukukappale: Jes. 9:1–6 2. lukukappale: Tit. 2:11–14 Evankeliumi: Luuk. 2:1–14

1. lukukappale
Jes. 9:1–6
Kansa, joka pimeydessä vaeltaa, näkee suuren valkeuden; jotka asuvat kuoleman varjon maassa, niille loistaa valkeus. Sinä lisäät kansan, annat sille suuren ilon; he iloitsevat sinun edessäsi, niinkuin elonaikana iloitaan, niinkuin saaliinjaossa riemuitaan. Sillä heidän kuormansa ikeen, heidän olkainsa vitsan ja heidän käskijänsä sauvan sinä särjet niinkuin Midianin päivänä; ja kaikki taistelun pauhussa tallatut sotakengät ja verellä tahratut vaipat poltetaan ja tulella kulutetaan. Sillä lapsi on meille syntynyt, poika on meille annettu, jonka hartioilla on herraus, ja hänen nimensä on: Ihmeellinen neuvonantaja, Väkevä Jumala, Iankaikkinen isä, Rauhanruhtinas. Herraus on oleva suuri ja rauha loppumaton Daavidin valtaistuimella ja hänen valtakunnallansa; se perustetaan ja vahvistetaan tuomiolla ja vanhurskaudella nyt ja iankaikkisesti. Herran Sebaotin kiivaus on sen tekevä.

2. lukukappale
Tiit. 2:11–14
Sillä Jumalan armo on ilmestynyt pelastukseksi kaikille ihmisille ja kasvattaa meitä, että me, hyljäten jumalattomuuden ja maailmalliset himot, eläisimme siveästi ja vanhurskaasti ja jumalisesti nykyisessä maailmanajassa, odottaessamme autuaallisen toivon täyttymistä ja suuren Jumalan ja Vapahtajamme Kristuksen Jeesuksen kirkkauden ilmestymistä, hänen, joka antoi itsensä meidän edestämme lunastaakseen meidät kaikesta laittomuudesta ja puhdistaakseen itselleen omaisuudeksi kansan, joka hyviä tekoja ahkeroitsee.

Evankeliumi
Luuk. 2:1–14
Ja tapahtui niinä päivinä, että keisari Augustukselta kävi käsky, että kaikki maailma oli verolle pantava. Tämä verollepano oli ensimmäinen ja tapahtui Kyreniuksen ollessa Syyrian maaherrana. Ja kaikki menivät verolle pantaviksi, kukin omaan kaupunkiinsa.
Niin Joosefkin lähti Galileasta, Nasaretin kaupungista, ylös Juudeaan, Daavidin kaupunkiin, jonka nimi on Beetlehem, hän kun oli Daavidin huonetta ja sukua, verolle pantavaksi Marian, kihlattunsa, kanssa, joka oli raskaana. Niin tapahtui heidän siellä ollessaan, että Marian synnyttämisen aika tuli. Ja hän synnytti pojan, esikoisensa, ja kapaloi hänet ja pani hänet seimeen, koska heille ei ollut sijaa majatalossa.
Ja sillä seudulla oli paimenia kedolla vartioimassa yöllä laumaansa. Niin heidän edessään seisoi Herran enkeli, ja Herran kirkkaus loisti heidän ympärillään, ja he peljästyivät suuresti. Mutta enkeli sanoi heille: ”Älkää peljätkö; sillä katso, minä ilmoitan teille suuren ilon, joka on tuleva kaikelle kansalle: teille on tänä päivänä syntynyt Vapahtaja, joka on Kristus, Herra, Daavidin kaupungissa. Ja tämä on teille merkkinä: te löydätte lapsen kapaloituna ja seimessä makaamassa.” Ja yhtäkkiä oli enkelin kanssa suuri joukko taivaallista sotaväkeä, ja he ylistivät Jumalaa ja sanoivat: ”Kunnia Jumalalle korkeuksissa, ja maassa rauha ihmisten kesken, joita kohtaan hänellä on hyvä tahto!”

Rukoukset
1. Jumala, sinä annoit tämän pyhimmän yön loistaa todellisen Valon kirkkautta! Anna meidän, jotka tunnemme tämän Valon salaisuuden maan päällä, päästä nauttimaan tästä ilosta myös taivaassa. Sinun Poikasi, Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme kautta.
2. Herra, meidän Jumalamme! Sinä valaiset tämän yön ihmeellisellä valollasi ja ilollasi. Tee meidät osallisiksi ilostasi siinä valossa, joka loistaa sinun ainoan Poikasi seimestä meille, kuoleman varjon maan asukkaille. Tätä rukoilemme Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme ja Vapahtajamme nimessä.

Päivän Psalmi
Antifoni: Ps. 2:7
Hän lausui minulle: ”Sinä olet mi|nun poikani,
* tänä päivänä minä |sinut synnytin.
TAI: Jes. 9:1
Kansa, joka pimeydes|sä vaeltaa, *
näkee |suuren valkeuden.

Psalmi: Ps. 96:1–3, 6–10
Veisatkaa Herralle uu|si virsi, *
veisatkaa Her|ralle, kaikki maa.
Veisatkaa Herralle, ylistäkää hänen ni|meänsä. *
Julistakaa päivästä päivään hänen pelastus|tekojansa,
ilmoittakaa pakanain seassa hänen kun|niaansa, *
hänen ihmeitänsä kaikkien kan|sojen seassa.
Herraus ja kunnia on hänen kasvojen|sa edessä, *
kiitos ja ylistys hänen |pyhäkössänsä.
Antakaa Herralle, te kansojen su|kukunnat, *
antakaa Herralle kunni|a ja väkevyys.
Antakaa Herralle hänen nimen|sä kunnia, *
tuokaa lahjoja, tulkaa hänen esi|kartanoihinsa.
Kumartakaa Herraa pyhässä kau|nistuksessa, *
vaviskaa hänen kasvojensa e|dessä, kaikki maa.
Sanokaa paka|nain seassa: *
”Her|ra on kuningas”
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja Py|hälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on |ja aina, *
iankaikkisesta iankaik|kiseen. Aamen.

Jouluaamu
2023-12-25
Millaiset tunnelmat vallinnevatkaan maassa, jossa miehitysvalta suunnittelee yleistä verotusta ja määrää kaikki ihmiset ilmoittautumaan veroluetteloon synnyinkaupungissaan. Roomalaisille riitti, kunhan yksi henkilö perheestä kävi sen tekemässä. Mikä voi olla syynä siihen, että viimeisillään raskaana oleva Maria änkesi mukaan noin hankalalle matkalle? Ei mikään muu kuin se, että molemmat perheet olivat hänelle vihoissaan kihlauksen aikana alkaneesta raskaudesta. Maria ei yksinkertaisesti uskaltanut jäädä yksin Nasaretiin.
Matkaa Betlehemiin kertyi noin 130 km, joten matkan varrella oli yövyttävä 3-4 yötä. Kenneth Bailey kuvaa Betlehemin tapahtumat aika kiiltokuvamaisesti: tietenkin sukulaiset ottivat nuoren parin avosylin vastaan. Teksti sanoo kuitenkin yksinkertaisesti: ”heille ei ollut sijaa”. Mitä muuta tämä voi tarkoittaa kuin sitä, etteivät sukulaisetkaan ottaneet kihlaparia kattonsa alle? Synnytys tapahtui siis karjasuojassa. Kuka lie toiminut kätilönä – Joosefko? Ihan varmasti nuoren synnyttäjän kyynelet vuotivat tuossa tilanteessa. Kummallekaan ei varmasti tullut mieleen, että Jumala se tässä on nyt toteuttamassa suunnitelmaansa.
Sen sijaan, että enkelit olisivat ilmestyneet epätoivoiselle synnyttäjälle karjasuojassa, he ilmestyivätkin kedon paimenille. Paimenia syrjittiin tuohon aikaan, koska he eivät kyenneet pitämään sapattia. Heitä ei hyväksytty oikeuteen todistajiksi väitetyn epäluotettavuutensa tähden. Ja nyt enkelit ilmestyivätkin juuri heille. Vanhassa testamentissa he olivat ilmestyneet vain suurille Jumalan miehille.
Jumalan kirkkaus ympäröi paimenet. Se sama kirkkaus, joka oli ilmestynyt ilmestysmajassa ja Salomon temppelissä ja jonka Hesekiel oli nähnyt sieltä poistuvan. Nyt kirkkaus viestitti, että Jumala on tavattavissa Betlehemissä, aivan kuten hän oli ollut tavattavissa valtaistuimellaan liiton arkun päällä. Eikä tätä suurta ilouutista ilmoitettu Jerusalemin hurskaille, vaan syntinsä tunteville paimenille: ”TEILLE on syntynyt Vapahtaja.” VT:ssa sanotaan: ”Herran voideltu”. Enkeli sanoo: ”Voideltu, Herra”. Merkkikin on sellainen, jonka paimenet ymmärtävät: eläinten syöttökaukalo. Sen luo he uskaltavat mennä, vaikka siinä sitten makaisi itse Kristus, Herra.
Taivaan enkelikuoro lauloi Jumalan kunniaa Betlehemin kedon yllä. Se sama kuoro laulaa tälläkin hetkellä sitä samaa kunniaa Herran valtaistuimen edessä. Ja sitten: ”Maan päällä rauha ihmisillä, joita hän rakastaa!” (Tämä käännös perustuu käsittääkseni luotettavampiin teksteihin.) Lapsi seimessä osoittaa selvääkin selvemmin, miten paljon Jumala tätä maailmaa rakastaa – myös sinua ja läheisiäsi. Sitäkin ihmistä, jonka puolesta eniten hätäilet tänä jouluna. Hänkin on saanut Jumalalta joululahjan, uskoipa hän siihen tänä jouluna tai ei. Hänellekin on syntynyt Vapahtaja, Kristus, Herra. Jumalan joululahjoilla on kuitenkin hintansa. Jeesus tuli tähän maailmaan sitä maksamaan. Hän aloitti maksamisen seimessä ja päätti sen ristillä.
Isä Jumala tahtoi näyttää rakkaan Poikansa jollekulle heti ensimmäisenä yönä. Siksi hän kutsui seurakunnan eli paimenet paikalle häntä kumartamaan. Lampaat saivat jäädä kedolle, kun paimenet ryntäsivät kaupunkiin. Heille ei kerrottu osoitetta eikä vanhempien nimeä, mutta ehkäpä he löysivät oikean karjasuojan valon tai lapsen itkun perusteella. Ja nyt Mariakin sai kuulla, että kaiken takana oli ollut Jumalan suunnitelma. Seimi oli merkki. Siinä hänen rakkaan vastasyntyneensä oli määräkin nukkua.
Paimenet kertoivat näkemästään ja kuulemastaan monille ihmisille. Jeesuksesta ei kuitenkaan tullut kuuluisaa ennen kuin vasta 30 vuoden kuluttua. Useimmat paimenista olivat ehkä jo kuolleet ennen hänen julkisen toimintansa alkamista. Tämä yksi kohtaaminen Vapahtajan kanssa ynnä enkelien ilosanoma muuttivat näiden miesten elämän. Enää he eivät tunteneet itseään toisen luokan kansalaisiksi. Heille oli näytetty Vapahtaja, Kristus, Herra. Meille hänet näytetään sanassa ja sakramenteissa. Sana on hänen kapalonsa, kuten Luther sanoo.

Kynttilöitä: 6 Liturginen väri: valkoinen. 2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Jes. 9:1 Psalmi: Ps. 98:1–4 Hallelujasäe Ps. 118:23
1. lukukappale: Jes. 9:1–6 2. lukukappale: Hepr. 1:1–6 tai Room. 1:2–4 Evankeliumi: Luuk. 2:1–20

1. lukukappale
Jes. 9:1–6
Kansa, joka pimeydessä vaeltaa, näkee suuren valkeuden; jotka asuvat kuoleman varjon maassa, niille loistaa valkeus. Sinä lisäät kansan, annat sille suuren ilon; he iloitsevat sinun edessäsi, niinkuin elonaikana iloitaan, niinkuin saaliinjaossa riemuitaan. Sillä heidän kuormansa ikeen, heidän olkainsa vitsan ja heidän käskijänsä sauvan sinä särjet niinkuin Midianin päivänä; ja kaikki taistelun pauhussa tallatut sotakengät ja verellä tahratut vaipat poltetaan ja tulella kulutetaan. Sillä lapsi on meille syntynyt, poika on meille annettu, jonka hartioilla on herraus, ja hänen nimensä on: Ihmeellinen neuvonantaja, Väkevä Jumala, Iankaikkinen isä, Rauhanruhtinas. Herraus on oleva suuri ja rauha loppumaton Daavidin valtaistuimella ja hänen valtakunnallansa; se perustetaan ja vahvistetaan tuomiolla ja vanhurskaudella nyt ja iankaikkisesti. Herran Sebaotin kiivaus on sen tekevä.

2. lukukappale
Hepr. 1:1–6
Sittenkuin Jumala muinoin monesti ja monella tapaa oli puhunut isille profeettain kautta, on hän näinä viimeisinä päivinä puhunut meille Pojan kautta, jonka hän on pannut kaiken perilliseksi, jonka kautta hän myös on maailman luonut ja joka, ollen hänen kirkkautensa säteily ja hänen olemuksensa kuva ja kantaen kaikki voimansa sanalla, on, toimitettuaan puhdistuksen synneistä, istunut Majesteetin oikealle puolelle korkeuksissa, tullen enkeleitä niin paljoa korkeammaksi, kuin hänen perimänsä nimi on jalompi kuin heidän. Sillä kenelle enkeleistä hän koskaan on sanonut: ”Sinä olet minun Poikani, tänä päivänä minä sinut synnytin”; ja taas: ”Minä olen oleva hänen Isänsä, ja hän on oleva minun Poikani”? Ja siitä, kun hän jälleen tuo esikoisensa maailmaan, hän sanoo: ”Ja kumartakoot häntä kaikki Jumalan enkelit”.

Tai:
Room. 1:2–4
…jonka Jumala on edeltä luvannut profeettainsa kautta pyhissä kirjoituksissa, hänen Pojastansa – joka lihan puolesta on syntynyt Daavidin siemenestä ja pyhyyden hengen puolesta kuolleistanousemisen kautta asetettu Jumalan Pojaksi voimassa – Jeesuksesta Kristuksesta, meidän Herrastamme…

Evankeliumi
Luuk. 2:1–20
Ja tapahtui niinä päivinä, että keisari Augustukselta kävi käsky, että kaikki maailma oli verolle pantava. Tämä verollepano oli ensimmäinen ja tapahtui Kyreniuksen ollessa Syyrian maaherrana. Ja kaikki menivät verolle pantaviksi, kukin omaan kaupunkiinsa.
Niin Joosefkin lähti Galileasta, Nasaretin kaupungista, ylös Juudeaan, Daavidin kaupunkiin, jonka nimi on Beetlehem, hän kun oli Daavidin huonetta ja sukua, verolle pantavaksi Marian, kihlattunsa, kanssa, joka oli raskaana. Niin tapahtui heidän siellä ollessaan, että Marian synnyttämisen aika tuli. Ja hän synnytti pojan, esikoisensa, ja kapaloi hänet ja pani hänet seimeen, koska heille ei ollut sijaa majatalossa.
Ja sillä seudulla oli paimenia kedolla vartioimassa yöllä laumaansa. Niin heidän edessään seisoi Herran enkeli, ja Herran kirkkaus loisti heidän ympärillään, ja he peljästyivät suuresti. Mutta enkeli sanoi heille: ”Älkää peljätkö; sillä katso, minä ilmoitan teille suuren ilon, joka on tuleva kaikelle kansalle: teille on tänä päivänä syntynyt Vapahtaja, joka on Kristus, Herra, Daavidin kaupungissa. Ja tämä on teille merkkinä: te löydätte lapsen kapaloituna ja seimessä makaamassa.” Ja yhtäkkiä oli enkelin kanssa suuri joukko taivaallista sotaväkeä, ja he ylistivät Jumalaa ja sanoivat: ”Kunnia Jumalalle korkeuksissa, ja maassa rauha ihmisten kesken, joita kohtaan hänellä on hyvä tahto!”
Ja kun enkelit olivat menneet paimenten luota taivaaseen, niin nämä puhuivat toisillensa: ”Menkäämme nyt Beetlehemiin katsomaan sitä, mikä on tapahtunut ja minkä Herra meille ilmoitti”. Ja he menivät kiiruhtaen ja löysivät Marian ja Joosefin ja lapsen, joka makasi seimessä. Ja kun he tämän olivat nähneet, ilmoittivat he sen sanan, joka oli puhuttu heille tästä lapsesta. Ja kaikki, jotka sen kuulivat, ihmettelivät sitä, mitä paimenet heille puhuivat. Mutta Maria kätki kaikki nämä sanat ja tutkisteli niitä sydämessänsä. Ja paimenet palasivat kiittäen ja ylistäen Jumalaa kaikesta, minkä olivat kuulleet ja nähneet, sen mukaan kuin heille oli puhuttu.

Rukous
Herra Jumala, joka annoit todellisen Valosi koittaa pyhänä yönä! Me rukoilemme sinua: niin kuin olemme maan päällä saaneet Jeesuksessa nähdä kirkkautesi koiton, niin anna meidän taivaassakin katsella kirkkauttasi iankaikkisesti. Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme kautta, joka elää ja hallitsee sinun ja Pyhän Hengen kanssa iankaikkisesta iankaikkiseen. Aamen.

Päivän Psalmi
Antifoni:
Jes. 9:1
Kansa, joka pimeydes|sä vaeltaa, *
näkee suuren |valkeuden.
Psalmi:
Ps. 98:1–4
Veisatkaa Herralle uu|si virsi, *
sillä hän on ih|meitä tehnyt.
Hän on saanut voiton oikealla kä|dellänsä *
ja pyhällä käsi|varrellansa.
Herra on tehnyt tiettäväksi pelas|tustekonsa, *
hän on ilmaissut vanhurskautensa pakanain sil|mien edessä.
Hän on muistanut armonsa ja uskollisuutensa Israelin heimo|a kohtaan; *
kaikki maan ääret ovat nähneet meidän Jumalamme pe|lastusteot.
Kohottakaa riemuhuuto Herral|le, kaikki maa, *
iloitkaa ja riemuitkaa ja vei|satkaa kiitosta.
Kunnia Isälle |ja Pojalle *
ja Py|hälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on |ja aina, *
iankaikkisesta iankaik|kiseen. Aamen.

Joulupäivä
2023-12-25
”Sana tuli lihaksi ja asui meidän keskellämme, ja me katselimme hänen kirkkauttansa, senkaltaista kirkkautta, kuin ainokaisella Pojalla on Isältä; ja hän oli täynnä armoa ja totuutta.” Amen.
Tämä on rukous, jonka pastori aina messun jälkeen joko alttarilla tai sakaristossa lukee. Siksi jokainen kirkkovuoden kirkkopyhä vie meidät aina joulun ilosanomaan – Jumala syntyi lihaan pelastamaan meidät. Apostoli Johannes saattoi todistaa tästä väkevästi suoraan, olihan hän itse nähnyt Jeesuksen kasvoista kasvoihin – jopa kirkastusvuorellakin. Kun apostoli sitten myöhemmin seurakunnissa julisti Sanaa ja mursi leipää, hän saattoi konkreettisesti muistella Herransa kirkkautta. Meille tuo kirkkaus on kätkettynä armonvälineissä. Mutta vaikka se on kätketty, saamme sen Kristuksessa omistaa itsellemmekin. Vastaanottaa omaksi pelastukseksemme.
Nämä joulupäivän pelastavat Raamatun Sanat nostetaan esiin myös luterilaisessa Augsburgin tunnustuksessa. Toisessa artiklassa mainitaan näin: ”Edelleen seurakuntamme opettavat, että Aadamin lankeemuksen jälkeen kaikki ihmiset, jotka lisääntyvät luonnollisella tavalla, syntyvät synnissä, so. ilman jumalanpelkoa, ilman luottamusta Jumalaan sekä pahan himon hallitsemina, ja että tämä alkusairaus ja perisynti on todella synti, joka tuomitsee ja tuo jo nyt mukanaan iankaikkisen kuoleman niille, jotka eivät kasteen ja Pyhän Hengen voimasta synny uudestaan.” (CA II)
Apostoli Johannes todistaa, että nytpä meidän Vapahtajamme onkin lisääntynyt ei-luonnollisella tavalla. Me uskomme Jumalan Poikaan, joka sikisi Pyhästä Hengestä. Niinpä Kristus ei syntynyt synnissä. Hänessä ei ole synnin juurta, siis perisyntiä. Ja siksi hän puhtaana ja virheettömänä Karitsana voi toimia syntiemme sovittajana. Tähän pelastukseen pääsee kiinni joulunakin – kun Kristuksen ylistystä julistetaan ja seurakunta kokoontuu Herran aterialle syntien anteeksisaamiseksi. Sana tuli lihaksi. Yllä mainittu rukous sopiikin aina rukoilla näiden pyhien lahjojen vastaanottamisen jälkeen.

Kynttilöitä: 6 Liturginen väri: valkoinen. 2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Joh. 1:14 tai Ps. 98:3 Psalmi: Ps. 100 Hallelujasäe Ps. 118:23
1. lukukappale: Jes. 52:7–10 2. lukukappale: 1. Joh. 1:1–4 tai 1. Joh. 4:9–16 Evankeliumi: Joh. 1:1–14

1. lukukappale
Jes. 52:7–10
Kuinka suloiset ovat vuorilla ilosanoman tuojan jalat, hänen, joka julistaa rauhaa, ilmoittaa hyvän sanoman, joka julistaa pelastusta, sanoo Siionille: ”Sinun Jumalasi on kuningas!” Kuule! Vartijasi korottavat äänensä, kaikki he riemuitsevat, sillä he näkevät silmästä silmään, kuinka Herra palajaa Siioniin. Huutakaa ilosta, riemuitkaa, kaikki te Jerusalemin rauniot, sillä Herra lohduttaa kansansa, lunastaa Jerusalemin. Herra paljastaa pyhän käsivartensa kaikkien kansojen nähden, ja kaikki maan ääret saavat nähdä meidän Jumalamme autuuden.

2. lukukappale
1. Joh. 1:1–4
Mikä on alusta ollut, minkä olemme kuulleet, minkä omin silmin nähneet, mitä katselimme ja käsin kosketimme, siitä me puhumme: elämän Sanasta – ja elämä ilmestyi, ja me olemme nähneet sen ja todistamme siitä ja julistamme teille sen iankaikkisen elämän, joka oli Isän tykönä ja ilmestyi meille – minkä olemme nähneet ja kuulleet, sen me myös teille julistamme, että teilläkin olisi yhteys meidän kanssamme; ja meillä on yhteys Isän ja hänen Poikansa, Jeesuksen Kristuksen, kanssa. Ja tämän me kirjoitamme, että meidän ilomme olisi täydellinen.

Tai:
1. Joh. 4:9–16
Siinä ilmestyi meille Jumalan rakkaus, että Jumala lähetti ainokaisen Poikansa maailmaan, että me eläisimme hänen kauttansa. Siinä on rakkaus – ei siinä, että me rakastimme Jumalaa, vaan siinä, että hän rakasti meitä ja lähetti Poikansa meidän syntiemme sovitukseksi. Rakkaani, jos Jumala on näin meitä rakastanut, niin mekin olemme velvolliset rakastamaan toinen toistamme. Jumalaa ei kukaan ole koskaan nähnyt. Jos me rakastamme toinen toistamme, niin Jumala pysyy meissä, ja hänen rakkautensa on tullut täydelliseksi meissä. Siitä me tiedämme pysyvämme hänessä ja hänen pysyvän meissä, että hän on antanut meille Henkeänsä. Ja me olemme nähneet ja todistamme, että Isä on lähettänyt Poikansa maailman Vapahtajaksi. Joka tunnustaa, että Jeesus on Jumalan Poika, hänessä Jumala pysyy, ja hän Jumalassa. Ja me olemme oppineet tuntemaan ja me uskomme sen rakkauden, mikä Jumalalla on meihin.

Evankeliumi
Joh. 1:1–14
Alussa oli Sana, ja Sana oli Jumalan tykönä, ja Sana oli Jumala. Hän oli alussa Jumalan tykönä. Kaikki on saanut syntynsä hänen kauttaan, ja ilman häntä ei ole syntynyt mitään, mikä syntynyt on. Hänessä oli elämä, ja elämä oli ihmisten valkeus. Ja valkeus loistaa pimeydessä, ja pimeys ei sitä käsittänyt.
Oli mies, Jumalan lähettämä; hänen nimensä oli Johannes. Hän tuli todistamaan, todistaaksensa valkeudesta, että kaikki uskoisivat hänen kauttansa. Ei hän ollut se valkeus, mutta hän tuli valkeudesta todistamaan.
Totinen valkeus, joka valistaa jokaisen ihmisen, oli tulossa maailmaan. Maailmassa hän oli, ja maailma on hänen kauttaan saanut syntynsä, ja maailma ei häntä tuntenut. Hän tuli omiensa tykö, ja hänen omansa eivät ottaneet häntä vastaan. Mutta kaikille, jotka ottivat hänet vastaan, hän antoi voiman tulla Jumalan lapsiksi, niille, jotka uskovat hänen nimeensä, jotka eivät ole syntyneet verestä eikä lihan tahdosta eikä miehen tahdosta, vaan Jumalasta. Ja Sana tuli lihaksi ja asui meidän keskellämme, ja me katselimme hänen kirkkauttansa, senkaltaista kirkkautta, kuin ainokaisella Pojalla on Isältä; ja hän oli täynnä armoa ja totuutta.

Rukous
Herramme ja Jumalamme! Ylistys sinulle polvesta polveen, sillä sinä olet Poikasi Jeesuksen Kristuksen syntymällä ilahduttanut ja lohduttanut ihmiskuntaa. Kun kerran olemme hänen pyhästä syntymästään saaneet iankaikkisen autuuden toivon, niin suo meidän olla turvassa myös hänen tullessaan viimeiselle tuomiolle. Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.

Päivän psalmi
Antifoni:
Joh. 1:14a
Sana tuli |lihaksi *
ja asui meidän |keskellämme.
TAI:
Ps. 98:3
Kaikki maan ääret o|vat nähneet *
meidän Jumalamme pe|lastusteot.

Psalmi:
Ps. 100
Kohottakaa riemuhuuto Herralle, |kaikki maa. *
Palvelkaa Herraa ilolla, tulkaa hänen kasvojensa |eteen riemulla.
Tietäkää, että Herra on |Jumala. *
Hän on meidät tehnyt, ja hänen me olemme, hänen kansansa ja hänen laitu|mensa lampaat.
Käykää hänen portteihinsa kiittäen, hänen esikartanoihinsa ylistystä |veisaten. *
Ylistäkää häntä, kiittäkää hänen |nimeänsä.
Sillä Herra on hyvä; hänen armonsa pysyy iankaikki|sesti *
ja hänen uskollisuutensa |polvesta polveen.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt |on ja aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

Tapaninpäivä, 2. joulupäivä
2023-12-26
Toinen joulupäivä on omistettu diakoni Stefanukselle (kreik. Stefanos), joka oli varhaisen Kirkon paimenia apostolien aikana. Stefanus kivitettiin kuoliaaksi hänen julistettuaan rohkeasti evankeliumia Jeesuksesta. Näin hänestä tuli heti Kristuksen jälkeen ensimmäinen uskonsa tähden kuollut veritodistaja, marttyyri.
Apostolien tekojen 6. luvussa kerrotaan seitsemän miehen valinnasta ja virkaanvihkimisestä. Heistä tuli apostolien työtovereita ja seurakuntien palvelijoita. Stefanus oli ”täynnä uskoa ja Pyhää Henkeä”, sekä ”täynnä armoa ja voimaa, teki suuria ihmeitä ja tunnustekoja”. Hän oli erinomainen saarnaaja, joka saarnallaan sai juutalaisten vihan päällensä. Hankittuaan väärin todistavia miehiä, nämä Stefanuksen vastustajat raahasivat hänet Suuren neuvoston eteen, jossa hän sitten tunnusti Jeesuksen nimeä. Stefanuksen saarna (Ap.t. 7) kertaa oikeastaan kaikki pelastushistorian pääkohdat. Samalla hän julisti lakia kuulijoilleen, samaan tapaan kuin Pietari helluntaisaarnassaan (Ap.t. 2), mutta nyt kuulijat olivat paatuneita eivätkä halunneet kuulla Stefanusta. Sen sijaan he raivostuivat ja kivittivät hänet kuoliaaksi. Tapahtumassa oli pienessä sivuroolissa myös eräs Saulus Tarsolainen, josta tuli vähän myöhemmin apostoli Paavali (Ap.t. 8). Emme varmasti erehdy, jos sanomme että Stefuksen marttyyrikuolemalla oli Paavalin elämää ja työtä ajatellen suuri merkitys myöhemmin.
Kuollessaan marttyyri Stefanus rukoili murhaajiensa puolesta aivan kuten hänen Herransa oli tehnyt. Hetkeä ennen kuolemaansa Stefanus ”täynnä Pyhää Henkeä hän loi katseensa taivaaseen päin ja näki Jumalan kirkkauden ja Jeesuksen seisovan Jumalan oikealla puolella”. Kun yleensä miellämme Jeesuksen istuvan valtaistuimellaan kirkkaudessa Jumalan oikealla puolella, niin tässä kohden Hän seisoo. Jumalan Poika on noussut valtaistuimeltaan ottamaan vastaan veritodistajaansa, joka oli uskollinen kuolemaan saakka. Näin Stefanus sai kirkkauteen päästyänsä kunnian seppeleen, josta jo hänen nimensä oli profetia, sillä Stefanos merkitsee ”seppele”.
Tapaninpäivänä muistamme, että kristityn osa tässä maailmassa voi johtaa kuolemaan Jeesuksen nimen tunnustamisen tähden. Tätä tapahtuu jatkuvasti eri puolilla maailmaa ja näin on ollut aina Kristuksen Kirkon historiassa. Kärsimys ja kuolema Jeesuksen nimen tähden ei kuitenkaan ole loppu, vaan johtaa iankaikkiseen elämään taivaassa. Vaikuttaa jopa siltä, että Jeesuksen tähden henkensä menettäneet ovat taivaassa erityisesti huomioituina (mm. Ilm. 2:10; 6:9–11). Tapaninpäivänä on hyvä muistaa rukouksessa erityisesti kaikkia Kristuksen tähden tällä hetkellä kärsiviä uskon veljiä ja sisaria.

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: punainen.3. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 119:24 Psalmi: Ps. 119:41–48 Hallelujasäe: Ps. 116:15
1. lukukappale: Jer. 15:15–20 2. lukukappale: Ap. t. 6:8 11–15 7:51–60 Evankeliumi: Matt. 23:34–39

1. lukukappale
Jer. 15:15–20
Herra, sinä sen tiedät. Muista minua ja pidä minusta huoli ja kosta puolestani minun vainoojilleni; älä tempaa minua pois, sinä, joka olet pitkämielinen. Huomaa, kuinka minä kannan häväistystä sinun tähtesi. Sinun sanasi tulivat, ja minä söin ne, ja sinun sanasi olivat minulle riemu ja minun sydämeni ilo; sillä minä olen otettu sinun nimiisi, Herra, Jumala Sebaot. En ole minä istunut iloitsemassa ilonpitäjäin seurassa. Sinun kätesi tähden minä olen istunut yksinäni, sillä sinä olet täyttänyt minut vihallasi. Miksi kestää minun kipuni ainiaan ja haavani on paha eikä tahdo parantua? Sinä olet minulle kuin ehtyvä puro, kuin vesi, joka ei pysy.
Sentähden, näin sanoo Herra: ”Jos sinä käännyt, niin minä sallin sinun kääntyä, ja sinä saat seisoa minun edessäni. Ja jos sinä tuot esiin jaloa, et arvotonta, niin sinä saat olla minun suunani. He kääntyvät sinun tykösi, mutta sinä et käänny heidän tykönsä. Ja minä teen sinut vahvaksi vaskimuuriksi tätä kansaa vastaan, ja he sotivat sinua vastaan, mutta eivät voita sinua; sillä minä olen sinun kanssasi, minä vapahdan ja pelastan sinut, sanoo Herra.

2. lukukappale
Ap. t. 6:8, 11–15, 7:51–60
Ja Stefanus, täynnä armoa ja voimaa, teki suuria ihmeitä ja tunnustekoja kansassa. Silloin he salaa hankkivat miehiä sanomaan: ”Me olemme kuulleet hänen puhuvan pilkkasanoja Moosesta ja Jumalaa vastaan”. Ja he yllyttivät kansan ja vanhimmat ja kirjanoppineet ja astuivat esiin, raastoivat hänet mukaansa ja veivät neuvoston eteen. Ja he toivat esiin vääriä todistajia, jotka sanoivat: ”Tämä mies ei lakkaa puhumasta tätä pyhää paikkaa vastaan ja lakia vastaan; sillä me olemme kuulleet hänen sanovan, että Jeesus, tuo Nasaretilainen, on hajottava maahan tämän paikan ja muuttava ne säädökset, jotka Mooses on meille antanut”. Ja kaikki, jotka neuvostossa istuivat, loivat katseensa häneen, ja hänen kasvonsa olivat heistä niinkuin enkelin kasvot.
Te niskurit ja ympärileikkaamattomat sydämeltä ja korvilta, aina te vastustatte Pyhää Henkeä – niinkuin teidän isänne, niin tekin. Ketä profeetoista eivät teidän isänne vainonneet? He tappoivat ne, jotka ennustivat sen Vanhurskaan tulemista, jonka kavaltajiksi ja murhaajiksi te nyt olette tulleet, te, jotka enkelien toimen kautta saitte lain, mutta ette sitä pitäneet.” Mutta kun he tämän kuulivat, viilsi se heidän sydäntänsä, ja he kiristelivät hänelle hampaitansa. Mutta täynnä Pyhää Henkeä hän loi katseensa taivaaseen päin ja näki Jumalan kirkkauden ja Jeesuksen seisovan Jumalan oikealla puolella ja sanoi: ”Katso, minä näen taivaat auenneina ja Ihmisen Pojan seisovan Jumalan oikealla puolella”.
Niin he huusivat suurella äänellä ja tukkivat korvansa ja karkasivat kaikki yhdessä hänen päällensä ja ajoivat hänet ulos kaupungista ja kivittivät. Ja todistajat riisuivat vaippansa Saulus nimisen nuorukaisen jalkojen juureen. Ja niin he kivittivät Stefanuksen, joka rukoili ja sanoi: ”Herra Jeesus, ota minun henkeni!” Ja hän laskeutui polvilleen ja huusi suurella äänellä: ”Herra, älä lue heille syyksi tätä syntiä!” Ja sen sanottuaan hän nukkui pois.

Evankeliumi
Matt. 23:34–39
Jeesus sanoi:
Sentähden, katso, minä lähetän teidän tykönne profeettoja ja viisaita ja kirjanoppineita. Muutamat heistä te tapatte ja ristiinnaulitsette, ja toisia heistä te ruoskitte synagoogissanne ja vainoatte kaupungista kaupunkiin; että teidän päällenne tulisi kaikki se vanhurskas veri, joka maan päällä on vuodatettu vanhurskaan Aabelin verestä Sakariaan, Barakiaan pojan, vereen asti, jonka te tapoitte temppelin ja alttarin välillä. Totisesti minä sanon teille: tämä kaikki on tuleva tämän sukupolven päälle. Jerusalem, Jerusalem, sinä, joka tapat profeetat ja kivität ne, jotka ovat sinun tykösi lähetetyt, kuinka usein minä olenkaan tahtonut koota sinun lapsesi, niinkuin kana kokoaa poikansa siipiensä alle! Mutta te ette ole tahtoneet. Katso, ’teidän huoneenne on jäävä hyljätyksi’. Sillä minä sanon teille: tästedes te ette näe minua, ennenkuin sanotte: ’Siunattu olkoon hän, joka tulee Herran nimeen’.”

Rukoukset
1. Herra, laupias Jumala, joka Hengelläsi vahvistit pyhiä marttyyreitä niin, että he suullaan ja verellään tunnustivat Poikasi Jeesuksen Kristuksen Vapahtajakseen! Me rukoilemme sinua: opeta meitä seuraamaan heidän esikuvaansa ja pidä meidät oikeassa uskossa aina kuolemaan asti. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
2. Herra Jumala! Me vietämme hänen syntymäjuhlaansa, joka rukoili vainoajiensa puolesta. Anna meille armo seurata häntä, jota palvomme, niin että mekin oppisimme rakastamaan vihollisiamme niin kuin hän. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.

Päivän Psalmi
Antifoni:
Ps. 119:24
Sinun todistuksesi ovat minun |iloni, *
ne ovat minun neuvon|antajani.

Psalmi:
Ps. 119:41–48
Tulkoon minulle sinun armosi, |Herra, *
sinun apusi, sinun lupauk|sesi jälkeen,
että minä voisin vastata herjaa|jalleni; *
sillä sinun sanaasi |minä turvaan.
Älä ota peräti pois minun suustani totuuden |sanaa, *
sillä sinun oikeuteesi minä |panen toivoni.
Minä tahdon alati noudattaa sinun laki|asi, *
aina ja ian|kaikkisesti.
Silloin minä vaellan avaralla |paikalla; *
sillä sinun asetuksiasi |minä kysyn.
Minä puhun sinun todistuksistasi kuningasten |edessä, *
enkä |häpeään joudu.
Minä iloitsen sinun käskyis|täsi, *
jotka ovat |minulle rakkaat.
Minä kohotan käteni sinun käskyjesi puoleen, jotka ovat minulle |rakkaat, *
ja tutkistelen sinun |säädöksiäsi.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

Apostoli Johanneksen päivä 3. joulupäivä
2023-12-27
Kolmantena joulupäivänä kirkko on vanhastaan muistanut pyhää apostoli Johannesta. Johannes oli yksi Jeesuksen kahdestatoista opetuslapsesta. Hän kirjoitti Herrastaan ja Mestaristaan Jeesuksesta evankeliumikirjan. Lisäksi meillä on Uudessa testamentissa kolme Johanneksen kirjettä sekä Johanneksen ilmestys.
Johanneksen tekstit ovat syvällisiä ja suorastaan taivaiden korkeuksiin nousevia. Evankelista Johanneksen symboli kristillisessä perinteessä onkin ollut kotka. Kotka kiehtoi antiikin ihmisiä, sillä taivaan linnuista se lensi ylimpänä eli lähinnä Jumalan ulottuvuutta. Mutta Johannes ei jää korkeuksiin, vaan Sana tulee lihaksi (Joh. 1:14). Jumala ei olekaan Johanneksen selkeän viestin mukaan tavoittamaton. Jumala ei myöskään ole vain mystisesti kaikkialla näkymättömästi läsnä. Jos pelkästään tämä olisi totta, silloin ei tiedettäisi, mistä tämä salattu Jumala voidaan löytää. Mutta nytpä Jumalan Ainosyntyinen Poika on tullut ihmiseksi. Jumala voidaan löytää Jeesuksessa. (Joh. 1:10–13)
Johannes osoittaa myös läpi ”johanneslaisen kirjallisuuden”, että tämä Jeesus on tänään löydettävissä uudessa temppelissä eli seurakunnassa, joka on Jeesuksen ruumis (Joh. 2:19– 22). Siellä Kristus on läsnä sanansa saarnassa (Joh. 6:63), syntien anteeksiantamuksessa (Joh. 20:21–23), pyhässä kasteessa (Joh. 3:5), ehtoollisella nautittavassa Kristuksen ruumiissa ja veressä (Joh. 6:54). Johannes on kirjoittamansa Raamatun sanan myötä jäänyt tänne todistamaan meille Jeesuksesta (Joh. 21:23–24). Näissä sanoissa Pyhä Henki puhuu meille, tuo meidät lähelle Jeesusta, että sinäkin voisit Johanneksen tavoin sanoa: minä olen Jeesuksen rakas opetuslapsi, joka saan levätä hänen rintaansa vasten (Joh. 13:23).

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: valkoinen. 2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 145:6–7 tai Sir. 15:5–6 Psalmi: Ps. 92:13–16 Hallelujasäe 1. Joh. 1:2
1. lukukappale: Sananl. 8:1 22–30 2. lukukappale: 1. Joh. 2:28–3:3 Evankeliumi: Joh. 21:19–24 tai Joh. 1:1–14

1. lukukappale
Sananl. 8:1, 22–30
Eikö viisaus kutsu, eikö taito anna äänensä kuulua? Herra loi minut töittensä esikoiseksi, ensimmäiseksi teoistaan, ennen aikojen alkua. Iankaikkisuudesta minä olen asetettu olemaan, alusta asti, hamasta maan ikiajoista. Ennenkuin syvyyksiä oli, synnyin minä, ennenkuin oli lähteitä, vedestä rikkaita. Ennenkuin vuoret upotettiin paikoilleen, ennen kukkuloita, synnyin minä, kun hän ei vielä ollut tehnyt maata, ei mantua, ei maanpiirin tomujen alkuakaan. Kun hän taivaat valmisti, olin minä siinä, kun hän veti piirin syvyyden pinnalle, kun hän teki vahvoiksi pilvet korkeudessa, kun syvyyden lähteet saivat voiman, kun hän merelle asetti sen rajat, että vedet eivät kävisi hänen käskynsä yli, kun hän vahvisti maan perustukset, silloin minä hänen sivullansa hoidokkina olin, ihastuksissani olin päivästä päivään ja leikitsin hänen edessänsä kaikin ajoin.

2. lukukappale
1. Joh. 2:28–3:3
Ja nyt, lapsukaiset, pysykää hänessä, että meillä hänen ilmestyessään olisi turva eikä meitä häpeällä karkoitettaisi pois hänen tyköänsä hänen tulemuksessaan. Jos tiedätte, että hän on vanhurskas, niin te ymmärrätte, että myös jokainen, joka vanhurskauden tekee, on hänestä syntynyt.
Katsokaa, minkäkaltaisen rakkauden Isä on meille antanut, että meitä kutsutaan Jumalan lapsiksi, joita me olemmekin. Sentähden ei maailma tunne meitä, sillä se ei tunne häntä. Rakkaani, nyt me olemme Jumalan lapsia, eikä ole vielä käynyt ilmi, mitä meistä tulee. Me tiedämme tulevamme hänen kaltaisikseen, kun hän ilmestyy, sillä me saamme nähdä hänet sellaisena, kuin hän on. Ja jokainen, joka panee häneen tämän toivon, puhdistaa itsensä, niinkuin hän on puhdas.

Evankeliumi
Joh. 21:19–24
Jeesus sanoi Pietarille: ”Seuraa minua”.
Niin Pietari kääntyi ja näki sen opetuslapsen seuraavan, jota Jeesus rakasti ja joka myös oli aterioitaessa nojannut hänen rintaansa vasten ja sanonut: ”Herra, kuka on sinun kavaltajasi?” Kun Pietari hänet näki, sanoi hän Jeesukselle: ”Herra, kuinka sitten tämän käy?” Jeesus sanoi hänelle: ”Jos minä tahtoisin, että hän jää tänne siihen asti, kunnes minä tulen, mitä se sinuun koskee? Seuraa sinä minua.”
Niin semmoinen puhe levisi veljien keskuuteen, ettei se opetuslapsi kuole; mutta ei Jeesus sanonut hänelle, ettei hän kuole, vaan: ”Jos minä tahtoisin, että hän jää tänne siihen asti, kunnes minä tulen, mitä se sinuun koskee?”
Tämä on se opetuslapsi, joka todistaa näistä ja on nämä kirjoittanut; ja me tiedämme, että hänen todistuksensa on tosi.

Tai:
Joh. 1:1–14
Alussa oli Sana, ja Sana oli Jumalan tykönä, ja Sana oli Jumala. Hän oli alussa Jumalan tykönä. Kaikki on saanut syntynsä hänen kauttaan, ja ilman häntä ei ole syntynyt mitään, mikä syntynyt on. Hänessä oli elämä, ja elämä oli ihmisten valkeus. Ja valkeus loistaa pimeydessä, ja pimeys ei sitä käsittänyt.
Oli mies, Jumalan lähettämä; hänen nimensä oli Johannes. Hän tuli todistamaan, todistaaksensa valkeudesta, että kaikki uskoisivat hänen kauttansa. Ei hän ollut se valkeus, mutta hän tuli valkeudesta todistamaan.
Totinen valkeus, joka valistaa jokaisen ihmisen, oli tulossa maailmaan. Maailmassa hän oli, ja maailma on hänen kauttaan saanut syntynsä, ja maailma ei häntä tuntenut. Hän tuli omiensa tykö, ja hänen omansa eivät ottaneet häntä vastaan. Mutta kaikille, jotka ottivat hänet vastaan, hän antoi voiman tulla Jumalan lapsiksi, niille, jotka uskovat hänen nimeensä, jotka eivät ole syntyneet verestä eikä lihan tahdosta eikä miehen tahdosta, vaan Jumalasta. Ja Sana tuli lihaksi ja asui meidän keskellämme, ja me katselimme hänen kirkkauttansa, senkaltaista kirkkautta, kuin ainokaisella Pojalla on Isältä; ja hän oli täynnä armoa ja totuutta.

Rukoukset
1. Herra Jumala! Valaise armollisesti seurakuntaasi, että se sinun pyhän apostolisi ja evankelistasi Johanneksen opetuksen valaisemana saisi sinun iankaikkiset lahjasi. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme kautta.
2. Herra, meidän Jumalamme, joka olet julistanut maailmalle Poikasi evankeliumin pyhien apostoliesi kautta! Anna armosi, että me saisimme syntimme anteeksi ja uskossa vahvoina pysyisimme siinä opissa, jonka he ovat meille sinun puolestasi ilmoittaneet. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme kautta.

Päivän Psalmi
Antifoni:
Ps. 145:6–7
Sinun suurista teoistasi minä |kerron. *
Julistettakoon sinun suuren hyvyyte|si muistoa.
Tai:
Sir. 15:5–6
Se korottaa hänet ylitse hänen lähimmäistensä ja avaa hänen suunsa keskellä seura|kuntaa. *
Ilon ja riemuseppeleen ja iankaikkisen nimen |hän saa periä.

Psalmi:
Ps. 92:13–16
Vanhurskas viheriöitsee kuin |palmupuu, *
hän kasvaa kuin Liba|nonin setri.
He ovat istutetut Herran |huoneeseen, *
he viheriöitsevät meidän Jumalamme |kartanoissa.
Vielä vanhuudessaan he tekevät |hedelmää, *
ovat mehevät |ja vihannat
ja julistavat, että Herra on |vanhurskas, *
hän, minun kallioni, ja ettei hänessä |vääryyttä ole.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

Viattomien lasten päivä, 4. joulupäivä
2023-12-28
Jeesuksen syntymän aikaan Israelin hallitsija oli Herodes Suuri. Hän oli Rooman valtakunnan asettama kuningas, joka piti valtaa kovalla kädellä. Herodes ei ollut syntyperäinen juutalainen. Hän myös tiesi, etteivät hurskaat juutalaiset katsoneet hänen asemaansa hyvällä. Kun Herodes kuuli itämailta tulleilta tietäjiltä, että Israeliin oli syntynyt uusi kuningas, näki Herodes edessään yhden vaihtoehdon. Tänäkin päivänä näemme eri puolilla maailmaa, että kilpailevat vallantavoittelijat – tai sellaiseksi otaksutut – saatetaan raivata julmasti tieltä. Tähän työhön Herodes päättävästi ryhtyi ja kun tietäjät eivät tulleet ilmoittamaan, missä Jeesus-lapsi oleili, lähetti Herodes sotilaansa surmaamaan kaikki kaksivuotiaat ja sitä nuoremmat poikalapset.
Näemme päivän evankeliumissa jyrkän eron tämän langenneen maailman kuninkuuden ja Jeesuksen kuninkuuden välillä. Herodes taistelee omasta vallastaan. Jeesus on luopunut omasta taivaallisesta vallastaan taistellakseen synnin särkemän ihmissuvun puolesta. Jeesus vietiin Egyptiin, jotta hän pelastaisi koko luomakunnan synnin orjuudesta, kuten Israel oli Mooseksen aikana pelastettu Egyptin orjuudesta. Jeesus vältti miekan, jotta hän kantaisi myöhemmin maailman synnin ja kuoleman ristillä.
Betlehemin surmattujen poikien äidit, isät, siskot ja veljet itkivät pahuuden julmaa surmatyötä. Tänäänkin itku ja huuto kaikuu ympäri maailman sen johdosta, että Jeesuksen nimen tähden jopa lapsia surmataan. Pahan valta surmaa viattomatkin. Länsimaissa surmat suoritetaan usein silmiltä kätkössä, äitien kohdussa. Tämän pahan ja julman maailman keskelle Jumala syntyi. Kärsimyksen ja kuoleman keskellä, me saamme katsoa seimen Lasta, joka kerran ylennettiin ristille. Kuolemalla hän nieli kuoleman.
Nyt tallella on lapsi luona Herran,
voi jospa sinne pääsisimme kerran!
Ei murhe paina,
kun siellä aina
veisaamme hänen kanssaan autuaina.
(Lv. 892:3)

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: valkoinen tai punainen. 2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Valit. 2:19 Psalmi: Ps. 124:2–3 6–8 Hallelujasäe Ilm. 19:5
1. lukukappale: 2. Moos. 1:22–2:10 2. lukukappale: 1. Piet. 4:12–16 Evankeliumi: Matt. 2:13–21

1. lukukappale
2. Moos. 1:22–2:10
Niin farao antoi käskyn kaikelle kansallensa, sanoen: ”Kaikki poikalapset, jotka syntyvät, heittäkää Niilivirtaan, mutta kaikkien tyttölasten antakaa elää”. Niin eräs mies, joka oli Leevin sukua, meni ja nai leeviläisen neidon. Ja vaimo tuli raskaaksi ja synnytti pojan. Ja kun hän näki, että se oli ihana lapsi, salasi hän sitä kolme kuukautta. Mutta kun hän ei voinut sitä enää salata, otti hän kaisla-arkun, siveli sen maapihkalla ja piellä, pani lapsen siihen ja laski sen kaislikkoon Niilivirran rantaan. Ja lapsen sisar asettui taammaksi nähdäksensä, mitä hänelle tapahtuisi. Silloin faraon tytär tuli alas peseytymään virrassa, ja hänen seuranaisensa
kävelivät virran rannalla; ja kun hän näki arkun kaislikossa, lähetti hän palvelijattarensa ja otatti sen ylös. Ja kun hän avasi sen, näki hän lapsen; ja katso, siinä oli poikanen, joka itki. Niin hänen tuli sitä sääli, ja hän sanoi: ”Tämä on hebrealaisten lapsia”. Niin lapsen sisar sanoi faraon tyttärelle: ”Menenkö kutsumaan sinulle hebrealaisen imettäjän, joka voi imettää sen lapsen sinulle?” Faraon tytär vastasi hänelle: ”Mene!” Niin tyttö meni ja kutsui lapsen äidin. Ja faraon tytär sanoi hänelle: ”Ota tämä lapsi ja imetä se minulle, niin minä maksan sinulle siitä palkan”. Ja vaimo otti lapsen ja imetti sen. Mutta kun lapsi oli kasvanut, toi hän sen faraon tyttärelle, ja tämä otti sen pojaksensa ja antoi hänelle nimen Mooses, sillä hän sanoi: ”Minä olen vetänyt hänet ylös vedestä”.

2. lukukappale
1. Piet. 4:12–16
Rakkaani, älkää oudoksuko sitä hellettä, jossa olette ja joka on teille koetukseksi, ikäänkuin teille tapahtuisi jotakin outoa, vaan iloitkaa, sitä myöten kuin olette osallisia Kristuksen kärsimyksistä, että te myös hänen kirkkautensa ilmestymisessä saisitte iloita ja riemuita. Jos teitä solvataan Kristuksen nimen tähden, niin te olette autuaat, sillä kirkkauden ja Jumalan Henki lepää teidän päällänne. Älköön näet kukaan teistä kärsikö murhaajana tai varkaana tai pahantekijänä tahi sentähden, että sekaantuu hänelle kuulumattomiin; mutta jos hän kärsii kristittynä, älköön hävetkö, vaan ylistäköön sen nimensä tähden Jumalaa.

Evankeliumi
Matt. 2:13–21
Mutta kun he olivat menneet, niin katso, Herran enkeli ilmestyi Joosefille unessa ja sanoi: ”Nouse, ota lapsi ja hänen äitinsä ja pakene Egyptiin, ja ole siellä siihen asti, kuin minä sinulle sanon; sillä Herodes on etsivä lasta surmatakseen hänet”.
Niin hän nousi, otti yöllä lapsen ja hänen äitinsä ja lähti Egyptiin. Ja hän oli siellä Herodeksen kuolemaan asti; että kävisi toteen, minkä Herra on puhunut profeetan kautta, joka sanoo: ”Egyptistä minä kutsuin poikani”. Silloin Herodes, nähtyään, että tietäjät olivat hänet pettäneet, vihastui kovin ja lähetti tappamaan kaikki poikalapset Beetlehemistä ja koko sen ympäristöstä, kaksivuotiaat ja nuoremmat, sen mukaan kuin hän oli aikaa tietäjiltä tarkoin tiedustellut.
Silloin kävi toteen, mikä on puhuttu profeetta Jeremiaan kautta, joka sanoo: ”Ääni kuuluu Raamasta, itku ja iso parku; Raakel itkee lapsiansa eikä lohdutuksesta huoli, kun heitä ei enää ole”.
Mutta kun Herodes oli kuollut, niin katso, Herran enkeli ilmestyi unessa Joosefille Egyptissä ja sanoi: ”Nouse, ota lapsi ja hänen äitinsä ja mene Israelin maahan, sillä ne ovat kuolleet, jotka väijyivät lapsen henkeä”. Niin hän nousi, otti lapsen ja hänen äitinsä ja meni Israelin maahan.

Rukous
Kaikkivaltias Jumala! Tänä päivänä viattomat lapset julistivat sinun nimeäsi – eivät sanoillaan vaan kuolemallaan, joka heijastaa sinun rakkaan Poikasi kuolemaa. Kuoleta meistä kaikki synnin pahuus, että todistaisimme myös elämällämme sinun uskoasi, jota suullamme tunnustamme. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.

Päivän Psalmi
Antifoni:
Valit. 2:19
Anna sydämesi vuotaa kuin vesi Herran kasvojen |edessä. *
Kohota kätesi häntä kohden pienten lastesi elä|män puolesta.

Psalmi:
Ps. 124:2–3, 6–8
Ellei Herra olisi meidän kanssamme, kun ihmiset nousevat meitä |vastaan, *
niin he meidät elävältä |nielisivät
Kiitetty olkoon |Herra, *
joka ei antanut meitä heidän hammastensa |raadeltaviksi.
Meidän sielumme pääsi kuin lintu pyydystäjäin |paulasta: *
paula katkesi, ja me |pääsimme pois.
Meidän apumme on Herran |nimi, *
hänen, joka on tehnyt |taivaan ja maan.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

1. sunnuntai joulusta
2023-12-31
Luukkaan evankeliumi siirtyy heti johdantojakeiden jälkeen puhumaan pappi Sakariaasta (Luuk. 1:5). Pian ollaan temppelissä, jonka uhrijumalanpalveluksen toimittaminen jää Sakariaalta loppuun saattamatta, kun enkeli ilmestyy hänelle ja ilmoittaa Johannes Kastajan synnystä. Sakarias ei nimittäin usko lupausta ja niinpä hän tulee mykäksi. Papin piti jumalanpalveluksen lopuksi siunata kansa Herran siunauksella (vrt. 3. Moos. 9:23). Tätä Sakarias ei pystynyt tekemään.
Päivän evankeliumissa ollaan jälleen temppelissä. Nyt keskuksessa ei kuitenkaan ole pyhäkkö ja sen uhrijumalanpalvelus, eivätpä leeviläiskuoron laulamat virretkään. Nyt keräännytään Jeesuksen luokse ylistämään Jumalaa. Simeon ja Hanna edustavat niitä hurskaita israelilaisia, jotka odottavat Jumalan pelastusta. He näkevät, että lapsi, joka isänsä ja äitinsä käsillä saapuu temppeliin, toisi Herran siunauksen niin Israelille kuinka kaikille maailman kansoillekin. Tässä on siis Jumalan uhrikaritsa, suuri ylimmäinen pappi ja itse Herra, jonka ylistystä Hanna kutsuu muita laulamaan.
Simeon kuitenkin ilmoitti, etteivät kaikki ota Jeesusta vastaan. Hän on kompastuskivi, joka on toisille lankeemukseksi ja toisille nousemukseksi, niin että uusi Jumalan temppeli rakentuu Kristuksen varaan. Marian läpi on miekka käyvä, kun Kristuksen sanat tutkivat hänenkin sydämensä. Samoin Kristuksen sanat käyvät meidän sydämeemme osoittaen syntimme, jotta saisimme uskoa rikoksemme anteeksi Jeesuksen ristin tähden. Näin me rakennumme Kristuksessa, tulemme Hänessä siunatuiksi.

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: valkoinen.3. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 111:2 Psalmi: Ps. 71:14–19 Hallelujasäe: Jes. 63:7
1. lukukappale: Jes. 25:1 4–5 tai Jes. 49:13–16 2. lukukappale: Gal. 4:3–7 tai Kol. 2:6–10 Evankeliumi: Luuk. 2:33–40

1. lukukappale
Jes. 25:1, 4–5
Herra, sinä olet minun Jumalani; minä kunnioitan sinua, kiitän sinun nimeäsi, sillä sinä olet tehnyt ihmeitä, sinun aivoituksesi kaukaisilta päiviltä ovat todet ja vakaat.
Sillä sinä olit turvana vaivaiselle, turvana köyhälle hänen ahdingossansa, suojana rankkasateelta, varjona helteeltä; sillä väkivaltaisten kiukku on kuin rankkasade seinää vastaan. Niinkuin helteen kuivassa maassa, niin sinä vaimensit muukalaisten melun. Niinkuin helle pilven varjossa vaipuu väkivaltaisten voittolaulu.
Tai:
Jes. 49:13–16
Riemuitkaa, te taivaat, iloitse, sinä maa, puhjetkaa riemuun, te vuoret, sillä Herra lohduttaa kansaansa ja armahtaa kurjiansa. Mutta Siion sanoo: ”Herra on minut hyljännyt, Herra on minut unhottanut”. Unhottaako vaimo rintalapsensa, niin ettei hän armahda kohtunsa poikaa? Ja vaikka he unhottaisivatkin, minä en sinua unhota. Katso, kätteni hipiään olen minä sinut piirtänyt, sinun muurisi ovat aina minun edessäni.

2. lukukappale
Gal. 4:3–7
Kun olimme alaikäisiä, olimme orjuutetut maailman alkeisvoimien alle. Mutta kun aika oli täytetty, lähetti Jumala Poikansa, vaimosta syntyneen, lain alaiseksi syntyneen, lunastamaan lain alaiset, että me pääsisimme lapsen asemaan. Ja koska te olette lapsia, on Jumala lähettänyt meidän sydämeemme Poikansa Hengen, joka huutaa: ”Abba! Isä!” Niinpä sinä et siis enää ole orja, vaan lapsi; mutta jos olet lapsi, olet myös perillinen Jumalan kautta.
Tai:
Kol. 2:6–10
Niinkuin te siis olette omaksenne ottaneet Kristuksen Jeesuksen, Herran, niin vaeltakaa hänessä, juurtuneina häneen ja hänessä rakentuen ja uskossa vahvistuen, niinkuin teille on opetettu; ja olkoon teidän kiitoksenne ylitsevuotavainen. Katsokaa, ettei kukaan saa teitä saaliikseen järkeisopilla ja tyhjällä petoksella, pitäytyen ihmisten perinnäissääntöihin ja maailman alkeisvoimiin eikä Kristukseen. Sillä hänessä asuu jumaluuden koko täyteys ruumiillisesti, ja te olette täytetyt hänessä, joka on kaiken hallituksen ja vallan pää.

Evankeliumi
Luuk. 2:33–40
Ja hänen isänsä ja äitinsä ihmettelivät sitä, mitä hänestä sanottiin. Ja Simeon siunasi heitä ja sanoi Marialle, hänen äidilleen: ”Katso, tämä on pantu lankeemukseksi ja nousemukseksi monelle Israelissa ja merkiksi, jota vastaan sanotaan – ja myös sinun sielusi lävitse on miekka käyvä – että monen sydämen ajatukset tulisivat ilmi”.
Ja oli naisprofeetta, Hanna, Fanuelin tytär, Asserin sukukuntaa. Hän oli jo tullut iälliseksi. Mentyään neitsyenä naimisiin hän oli elänyt miehensä kanssa seitsemän vuotta, ja oli nyt leski, kahdeksankymmenen neljän vuoden ikäinen. Hän ei poistunut pyhäköstä, vaan palveli siellä Jumalaa paastoilla ja rukouksilla yötä ja päivää. Ja juuri sillä hetkellä hän tuli siihen, ylisti Jumalaa ja puhui lapsesta kaikille, jotka odottivat Jerusalemin lunastusta.
Ja täytettyään kaiken, mikä Herran lain mukaan oli tehtävä, he palasivat Galileaan, kaupunkiinsa Nasaretiin. Ja lapsi kasvoi ja vahvistui ja täyttyi viisaudella, ja Jumalan armo oli hänen päällänsä.

Rukous
Herra Jumala, taivaallinen Isä, joka ilmoitit pyhän Simeonin kautta, että Poikasi Kristus on asetettu kompastumiseksi ja nousemiseksi monelle! Me rukoilemme sinua: valaise sydämemme Pyhällä Hengelläsi, että oikein tuntisimme Poikasi Jeesuksen Kristuksen, turvaisimme häneen kaikessa hädässä ja vaarassa ja niin nousisimme hänen kanssaan ylös. Auta, ettemme loukkaantuisi häneen niin kuin suruton ja sokea maailma, vaan olisimme lujia ja miehuullisia kaikissa kärsimyksissä ja ahdistuksissa, jotka kohtaavat meitä sanasi ja tunnustuksesi tähden. Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.

Päivän psalmi
Antifoni:
Ps. 111:2
Suuret ovat Herran teot, kaikkien niiden tutkis|teltavat, *
jotka niitä |rakastavat.

Psalmi:
Ps. 71:14–19
Mutta minä odotan |alati, *
ja yhäti minä |sinua kiitän.
Minun suuni on julistava sinun vanhurs|kauttasi, *
sinun pelastustekojasi kaiken päivää, sillä niiden määrää |en minä tunne.
Herran, Herran väkeviä tekoja minä tuon |julki, *
minä ylistän sinun vanhurskauttasi, |sinun ainoan.
Jumala, sinä olet opettanut minua hamasta nuoruu|destani, *
ja yhä vielä minä sinun ihmei|täsi julistan.
Älä, Jumala, minua hylkää vanhaksi ja harmaaksi tultu|ani, *
niin minä julistan sinun käsivartesi voimaa nousevalle polvelle, sinun väkevyyttäsi kaikille vielä |tuleville.
Jumala, sinun vanhurskautesi ulottuu hamaan |korkeuksiin, *
sinun, joka teet niin suuria. Jumala, kuka on sinun |vertaisesi?
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt |on ja aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

Uudenvuodenaatto
2023-12-31
Jos tietäisit, että sinulla on elämää jäljellä enää vain yksi vuosi, miten sen eläisit? On hyvä miettiä, mitä Jeesus tahtoo sanoa meille tämän vertauksen kautta, kun yksi vuosi taas päättyy elämästämme.
Vertauksessa esiintyy kaksi henkilöä ja puu: viinitarhan omistaja, sitä hoitava puutarhuri ja hedelmätön viikunapuu. On käsittämätöntä, miksi hyvässä maassa kasvanut viikunapuu ei tuota hedelmää. Viiniköynnöstä varten valitaan näet paras mahdollinen maaperä, ja viikunapuu oli päässyt tuollaiseen kasvupaikkaan. Mutta nyt se vain laihdutti maata ja vei valoa & vettä viiniköynnöksiltä.
Puutarhuri olisi päässyt vähimmällä, jos hän olisi kaatanut puun. Nyt hän kuitenkin lupautui käyttämään aikaansa ja energiaansa sen hoitamiseen vielä yhden vuoden ajan. Lantaa piti raahata puun juurelle, samoin vettä. Maata piti kuokkia. Mutta puutarhuri oli nähnyt viikunapuun kasvavan siemenestä tai pienestä taimesta isoksi puuksi ja jotenkin hän oli vain kiintynyt siihen. Ei ollut menettänyt toivoaan. Näki sielunsa silmillä, millainen se puu vielä voisi olla.
Viikunapuu tarkoittaa vertauksessa ensinnäkin Israelia, jonka parissa Jeesus toimi yhteensä kolme vuotta. Enkä hänen toimintaansa oli jäljellä vielä vuosi siinä vaiheessa, kun hän tämän vertauksen kertoi. Israel oli saanut lapseuden, kirkkauden, liitot, lupaukset ja jumalanpalveluksen (Room.9). Ennen kaikkea se on saanut Jumalan sanan, sekä inspiroidun että inkarnoidun. Totta totisesti se kasvoi parhaassa maaperässä.
Nyt viikunapuu tarkoittaa kristillistä kirkkoa – meidänkin seurakuntiamme. Löytyykö niistä synnintuntoa? Löytyykö niistä armonvälineiden arvostusta? Löytyykö rakkautta sisaria ja veljiä kohtaan, niitä vaikeimpiakin? Löytyykö uhrimieltä? Löytyykö huolta niistä, jotka eivät vielä evankeliumia tunne omassa maassamme ja aina maailman ääriin asti? Löytyykö tätä kaikkea paimenista? Kuvittele sielusi silmillä, miten Jeesus seisoo tänä uutena vuonna pää kumarassa Isänsä edessä pyytämässä lisää armonaikaa sinulle ja seurakunnallesi. Armonaika on rajallinen. Tulee päivä, jolloin hedelmätön viikunapuu hakataan poikki.
Mutta vertauksen voi soveltaa myös yksityiseen kristittyyn. Minkä verran Jumala ja lähimmäiset löysivät hyviä hedelmiä sinun elämästäsi menneenä vuonna? Rakkautta, iloa, rauhaa, pitkämielisyyttä, ystävällisyyttä, hyvyyttä, uskollisuutta, sävyisyyttä ja itsensä hillitsemistä, näitä ihania Hengen hedelmiä (Gal.5)? Niin, Jeesus seisoo Isänsä edessä tänä uutena vuonna ja pyytää sinullekin lisää armonaikaa. Tämän vertauksen pohjalta ymmärrämme, ettei hän rakasta eniten niitä kristittyjä, jotka kantavat eniten hedelmää. Hän rakastaa sitäkin, joka vain laihduttaa maata. Hänenkin puolestaan Vapahtaja vuodatti verensä ja rukoilee Isän oikealla puolella. Hän lupaa muokata ja lannoittaa maan viikunapuun ympäriltä. Jos elämääsi tai seurakuntasi elämään tulee ensi vuonna suruja ja vaikeuksia, ota ne vastaan puutarhurin hoitona.
Viimeisen elinviikkonsa aikana Jeesus kirosi yhden hedelmättömän viikunapuun (Matt.21:18-19). Sen tehtyään hän vaihtoi osia kirotun puun kanssa – ja meidän kanssamme. ”Kristus on lunastanut meidät lain kirouksesta, kun hän tuli kiroukseksi meidän edestämme – sillä kirjoitettu on: ’Kirottu on jokainen, joka on puuhun ripustettu.’” (Gal.3:13*). Ristiksi lyöty puu on maailman hedelmättömin puu. Kuitenkin Jeesuksen ristinpuu tuotti meille hedelmän, jota syömällä elämme iankaikkisesti (Joh.6:51).

Kynttilöitä: 2 Liturginen väri: valkoinen 2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 89:3 Psalmi: Ps. 121 tai Ps. 102:26–29 Hallelujasäe: Valit. 3:22
1. lukukappale: Valit. 3:22–26 tai Saarn. 3:1–8 tai 1. Sam. 7:12 2. lukukappale: 1. Piet. 1:22–25 Evankeliumi: Luuk. 13:6–9 tai Matt. 16:1–4

1. lukukappale
Valit. 3:22–26
Herran armoa on, ettemme ole aivan hävinneet, sillä hänen laupeutensa ei ole loppunut: se on joka aamu uusi, ja suuri on hänen uskollisuutensa. Minun osani on Herra, sanoo minun sieluni; sentähden minä panen toivoni häneen. Hyvä on Herra häntä odottaville, sille sielulle, joka häntä etsii. Hyvä on hiljaisuudessa toivoa Herran apua.

Tai:
Saarn. 3:1–8
Kaikella on määräaika, ja aikansa on joka asialla taivaan alla. Aika on syntyä ja aika kuolla. Aika on istuttaa ja aika repiä istutus. Aika on surmata ja aika parantaa. Aika on purkaa ja aika rakentaa. Aika on itkeä ja aika nauraa. Aika on valittaa ja aika hypellä. Aika on heitellä kiviä ja aika kerätä kivet. Aika on syleillä ja aika olla syleilemättä. Aika on etsiä ja aika kadottaa. Aika on säilyttää ja aika viskata pois. Aika on reväistä rikki ja aika ommella yhteen. Aika on olla vaiti ja aika puhua. Aika on rakastaa ja aika vihata. Aika on sodalla ja aika rauhalla.

2. lukukappale
1. Piet. 1:22–25
Puhdistakaa sielunne totuuden kuuliaisuudessa vilpittömään veljenrakkauteen ja rakastakaa toisianne hartaasti puhtaasta sydämestä, te, jotka olette uudestisyntyneet, ette katoavasta, vaan katoamattomasta siemenestä, Jumalan elävän ja pysyvän sanan kautta. Sillä: ”kaikki liha on kuin ruoho, ja kaikki sen kauneus kuin ruohon kukkanen; ruoho kuivuu, ja kukkanen varisee, mutta Herran sana pysyy iankaikkisesti”.

Evankeliumi
Luuk. 13:6–9
Ja hän puhui tämän vertauksen: ”Eräällä miehellä oli viikunapuu istutettuna viinitarhassaan; ja hän tuli etsimään hedelmää siitä, mutta ei löytänyt. Niin hän sanoi viinitarhurille: ’Katso, kolmena vuotena minä olen käynyt etsimässä hedelmää tästä viikunapuusta, mutta en ole löytänyt. Hakkaa se pois; mitä varten se vielä maata laihduttaa?’ Mutta tämä vastasi ja sanoi hänelle: ’Herra, anna sen olla vielä tämä vuosi; sillä aikaa minä kuokin ja lannoitan maan sen ympäriltä. Ehkä se ensi vuonna tekee hedelmää; mutta jos ei, niin hakkaa se pois’.”

Tai:
Matt. 16:1–4
Ja fariseukset ja saddukeukset tulivat hänen luoksensa ja kiusasivat häntä pyytäen häntä näyttämään heille merkin taivaasta. Mutta hän vastasi ja sanoi heille: ”Kun ilta tulee, sanotte te: ’Tulee selkeä ilma, sillä taivas ruskottaa’, ja aamulla: ’Tänään tulee rajuilma, sillä taivas ruskottaa ja on synkkä’. Taivaan muodon te osaatte arvioida, mutta aikain merkkejä ette osaa. Tämä paha ja avionrikkoja sukupolvi tavoittelee merkkiä, mutta sille ei anneta muuta merkkiä kuin Joonaan merkki.” Ja hän jätti heidät ja meni pois.

Rukous
Kaikkivaltias, iankaikkinen Jumala! Ohjaa meidän tekomme sinun hyvän tahtosi mukaan, että me voisimme sinun rakkaan Poikasi nimessä kasvaa hyvissä teoissa. Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.

Päivän psalmi
Antifoni:
Ps. 89:3
Minä sanon: ikiajoiksi on armo ra|kennettu, *
sinä olet perustanut uskollisuu|tesi taivaisiin.

Psalmi:
Ps. 121
Minä nostan silmäni vuoria |kohti: *
mistä tulee |minulle apu?
Apu minulle tulee |Herralta, *
joka on tehnyt |taivaan ja maan.
Hän ei salli sinun jalkasi |horjua, *
sinun varjeli|jasi ei torku.
Katso, hän, joka Israelia |varjelee, *
ei torku |eikä nuku.
Herra on sinun varjeli|jasi, *
Herra on suojaava varjosi sinun oikealla |puolellasi.
Ei polta sinua aurinko |päivällä, *
ei|kä kuu yöllä.
Herra varjelee sinut kaikesta |pahasta, *
hän varjelee |sinun sielusi.
Herra varjelee sinun lähtemisesi ja tulemi|sesi, *
nyt ja ian|kaikkisesti.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt |on ja aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

Uudenvuodenpäivä
2024-01-01
Kolmannen vuosikerran vaihtoehtoinen Vanhan testamentin teksti puhuu vedenpaisumuksen päättymisestä. Nooa astui perheensä ja kaikkien arkissa olleiden elävien olentojen kanssa ulos. Alkoi ikään kuin uusi huomen. Nooa uhrasi Jumalalle niistä puhtaista eläimistä, joita oli seitsemän paria kutakin.
Joku saattaisi tällä kohdalla ajatella ettei Nooan olisi tarvinnut uhrata. Kuudennessa luvussa hänestä sanotaan, että hän oli ”nuhteeton mies ja vaelsi Jumalan yhteydessä”. Mutta ei Nooa eikä hänen perheensä ollut synnitön. Ei Jumala pelastanut heitä arkissa ja arkin kautta siksi, että he olisivat itsessään nuhteettomia, paremmin eläviä kuin muut puhumattakaan synnittömyydestä. Tekstimme toiseksi viimeiseksi jakeessahan Jumala sanoo nimenomaan niistä ihmisistä, jotka ovat juuri astuneet arkista ulos: ”ihmisen sydämen aivoitukset ovat pahat nuoruudesta saakka.”
Tämä on voimakas saarna perisynnistä eli alkusynnistä, jonka alainen on jokainen maailmaan syntyvä ihminen. Nooan ja hänen perheensä, Haam -poikaa lukuun ottamatta, erosivat tuhotusta ihmiskunnasta ainoastaan siinä, että he olivat uskon kautta vanhurskaita. He uskoivat Jumalan sanan ja lupauksen, jonka Hän oli jo Saatanalle sanonut ennen kuin karkotti ihmisen paratiisista: ”Ja minä panen vainon sinun ja vaimon välille ja sinun siemenesi ja vaimon siemenen välille; se on polkeva rikki sinun pääsi, ja sinä olet pistävä sitä kantapäähän.” Nooa ja pääosa hänen perheestään olivat uskon kautta vanhurskaita, sillä he uskoivat tulevaan vaimon siemeneen eli Kristukseen.
Uuden vuoden alkaessa saamme kiittää Jumalaa uudesta vuodesta, uudesta päivästä, uudesta alusta. Joka kerta, kun uskomme syntimme anteeksi Jeesuksen tähden, saamme ikään kuin aloittaa alusta. Tämä jatkuu siihen saakka, kunnes meidät ylösnousemuksen aamussa, luodaan ikuisesti uusiksi, Herramme Jeesuksen Kristuksen kaltaisiksi.

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: valkoinen.3. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Fil. 2:10–11 Psalmi: Ps. 8:2–10 Hallelujasäe: Ps. 145:21 tai Hepr. 13:8
1. lukukappale: Jes. 42:5–8 tai 1. Moos. 8:13–22 2. lukukappale: Ap. t. 4:24–30 tai Ilm. 3:7–8 Evankeliumi: Matt. 4:12–16

1. lukukappale
Jes. 42:5–8
Näin sanoo Jumala, Herra, joka on luonut taivaan ja levittänyt sen, joka on tehnyt maan laveuden ja mitä siinä kasvaa, antanut henkäyksensä kansalle, joka siinä on, ja hengen niille, jotka siellä vaeltavat: Minä, Herra, olen vanhurskaudessa kutsunut sinut, olen tarttunut sinun käteesi, varjellut sinut ja pannut sinut kansoille liitoksi, pakanoille valkeudeksi, avaamaan sokeat silmät, päästämään sidotut vankeudesta, pimeydessä istuvat vankihuoneesta. Minä, Herra, se on minun nimeni, minä en anna kunniaani toiselle enkä ylistystäni epäjumalille.
TAI:
1. Moos. 8:13–22
Ja Nooan kuudentenasadantena yhdentenä ikävuotena, vuoden ensimmäisenä kuukautena, kuukauden ensimmäisenä päivänä, oli vesi kuivunut maan päältä. Niin Nooa poisti katon arkista ja katseli; ja katso, maan pinta oli kuivunut. Ja toisena kuukautena, kuukauden kahdentenakymmenentenä seitsemäntenä päivänä, oli maa aivan kuiva.
Ja Jumala puhui Nooalle sanoen: ”Lähde arkista, sinä ja vaimosi, poikasi ja miniäsi sinun kanssasi. Ja kaikki eläimet, jotka ovat luonasi, kaikki liha, linnut ja karjaeläimet ja kaikki matelijat, jotka maan päällä matelevat, vie ne ulos kanssasi. Niitä vilisköön maassa, ja ne olkoot hedelmälliset ja lisääntykööt maan päällä.” Ja Nooa ja hänen poikansa, vaimonsa ja miniänsä hänen kanssaan lähtivät ulos, niin myös kaikki metsäeläimet, kaikki matelijat ja kaikki linnut, kaikki, mikä liikkuu maan päällä, lähtivät arkista suvuittain.
Ja Nooa rakensi alttarin Herralle ja otti kaikkia puhtaita karjaeläimiä ja kaikkia puhtaita lintuja ja uhrasi polttouhreja alttarilla. Ja Herra tunsi suloisen tuoksun ja sanoi sydämessänsä: ”En minä koskaan enää kiroa maata ihmisen tähden; sillä ihmisen sydämen aivoitukset ovat pahat nuoruudesta saakka. Enkä minä koskaan enää tuhoa kaikkea, mikä elää, niinkuin nyt olen tehnyt. Niin kauan kuin maa pysyy, ei lakkaa kylväminen eikä leikkaaminen, ei vilu eikä helle, ei kesä eikä talvi, ei päivä eikä yö.”

2. lukukappale
Ap. t. 4:24–30
Sen kuultuansa he yksimielisesti korottivat äänensä Jumalan puoleen ja sanoivat: ”Herra, sinä, joka olet tehnyt taivaan ja maan ja meren ja kaikki, mitä niissä on! Sinä, joka Pyhän Hengen kautta, isämme Daavidin, sinun palvelijasi, suun kautta, olet puhunut: ’Miksi pakanat pauhaavat ja kansat turhia ajattelevat? Maan kuninkaat nousevat, ja ruhtinaat kokoontuvat yhteen Herraa ja hänen Voideltuansa vastaan.’ Sillä totisesti, tässä kaupungissa kokoontuivat sinun pyhää Poikaasi Jeesusta vastaan, jonka sinä olet voidellut, sekä Herodes että Pontius Pilatus pakanain ja Israelin sukukuntain kanssa, tekemään kaiken, minkä sinun kätesi ja päätöksesi oli edeltämäärännyt tapahtuvaksi. Ja nyt, Herra, katso heidän uhkauksiansa ja anna palvelijaisi kaikella rohkeudella puhua sinun sanaasi; ja ojenna kätesi, niin että sairaat parantuvat ja tunnustekoja ja ihmeitä tapahtuu sinun pyhän Poikasi Jeesuksen nimen kautta.”
TAI:
Ilm. 3:7–8
Ja Filadelfian seurakunnan enkelille kirjoita: ’Näin sanoo Pyhä, Totinen, jolla on Daavidin avain, hän, joka avaa, eikä kukaan sulje, ja joka sulkee, eikä kukaan avaa: Minä tiedän sinun tekosi. Katso, minä olen avannut sinun eteesi oven, eikä kukaan voi sitä sulkea; sillä tosin on sinun voimasi vähäinen, mutta sinä olet ottanut vaarin minun sanastani etkä ole minun nimeäni kieltänyt.

Evankeliumi
Matt. 4:12–16
Mutta kun Jeesus kuuli, että Johannes oli pantu vankeuteen, poistui hän Galileaan. Ja hän jätti Nasaretin ja meni asumaan Kapernaumiin, joka on meren rannalla, Sebulonin ja Naftalin alueella; että kävisi toteen, mikä on puhuttu profeetta Esaiaan kautta, joka sanoo: ”Sebulonin maa ja Naftalin maa, meren tie, Jordanin tuonpuoleinen maa, pakanain Galilea – kansa, joka pimeydessä istui, näki suuren valkeuden, ja jotka istuivat kuoleman maassa ja varjossa, niille koitti valkeus”.

Rukous
Herra Jumala, joka meidän vuoksemme annoit Poikasi, Vapahtajamme Jeesuksen Kristuksen, tulla lain alaiseksi ruumiillisen ympärileikkauksen kautta! Anna meille armosi, että sydämemme tulisi ympärileikatuksi kaikista synnillisistä himoista ja haluista. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.

Päivän psalmi
Antifoni: Fil. 2:10–11
Niin että kaikkien polvien pitää Jeesuksen nimeen notkis|tuman, *
ja jokaisen kielen pitää tunnustaman Isän Jumalan kunniaksi, että Jeesus |Kristus on Herra.

Psalmi:
Ps. 8:2–10
Herra, meidän Herramme, kuinka korkea onkaan sinun nimesi kaikessa |maassa, *
sinun, joka olet asettanut valtasuuruutesi |taivaitten ylitse!
Lasten ja imeväisten suusta sinä perustit voiman vastustajaisi |tähden, *
että kukistaisit vihollisen ja |kostonhimoisen.
Kun minä katselen sinun taivastasi, sinun sormiesi |tekoa, *
kuuta ja tähtiä, jotka sinä |olet luonut,
niin mikä on ihminen, että sinä häntä |muistat, *
tai ihmislapsi, että pidät |hänestä huolen?
Ja kuitenkin sinä teit hänestä lähes jumal’|olennon, *
sinä seppelöitsit hänet kunnialla ja |kirkkaudella;
panit hänet hallitsemaan kättesi |tekoja, *
asetit kaikki hänen |jalkainsa alle:
lampaat ja karjan, ne |kaikki, *
niin myös |metsän eläimet,
taivaan linnut ja meren |kalat *
ja kaiken, mikä meren |polkuja kulkee.
Herra, meidän |Herramme, *
kuinka korkea onkaan sinun nimesi |kaikessa maassa!
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt |on ja aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

Pyhien muistopäivät: Basileios Kesarealainen (Suuri)
2024-01-02
Basileios Kesarealainen (330–379) on yksi neljännen vuosisadan merkittävimmistä kirkkoisistä. Hän oli vaikutusvaltainen kirkonmies, kristillisen kilvoituselämän järjestäjä, kolminaisuusopin puolustaja ja piispa.
Basileios syntyi Kappadokiassa, nykyisen Turkin alueella kristittyyn perheeseen. Nuorena hän sai korkean akateemisen koulutuksen Kappadokiassa, Konstantinopolissa ja Ateenassa. Noin 25-vuotiaana hän palasi kotiseudulleen ja seurasi isänsä jalanjälkiä toimien puheopin opettajana. Basileios ei kuitenkaan ehtinyt työskennellä tässä toimessaan kovin pitkään, sillä jo pian hän matkusti tutustumaan kristittyjen askeettien yhteisöihin Mesopotamiassa, Syyriassa, Palestiinassa ja Egyptissä. Palattuaan kotiin hän alkoi itsekin viettää askeettista elämää sisarensa Makrinan kanssa perheen tilalla Pontoksessa.
Basileioksen kirkollinen ura oli monivaiheinen. Jo uransa alkuvaiheessa hän näki paljon vaivaa ympärilleen kokoontuneen kilvoittelijajoukon yhteisöllisen elämän järjestämiseksi. Vuonna 360 hänet vihittiin Kappadokian Kesarean kirkon lukijaksi. Kaksi vuotta myöhemmin hän sai pappisvihkimyksen, mutta joutui pian tämän jälkeen ristiriitaan piispansa kanssa ja palasi jälleen retriittitilalleen Pontokseen. Kuitenkin vuonna 364 Kesarean kirkkoa kohdannut areiolaisuuden uhka toi Basileioksen takaisin palvelemaan seurakuntaansa. Aluetta kohdanneen nälänhädän aikana hän järjesti seurakunnassaan avustusoperaation ja saavutti näin kansan suosion. Lopulta vuonna 370 hänet vihittiin Kesarean piispaksi. Tässä tehtävässään Basileios huolehti kaupunkinsa hyvinvoinnista ja perusti ensimmäisen merkittävän kristillisen sairaalan. Basileioksen piispakautta värittivät jatkuvat opilliset ja kirkkopoliittiset ristiriidat toisten piispojen kanssa. Monet näistä vaikeuksista johtuivat paljolti hänen horjumattomasta pitäytymisestään Nikaian uskontunnustuksen sisältöön. Hän joutui myös ottamaan voimakkaasti kantaa Pyhän Hengen jumaluutta koskevan oikeauskoisen opetuksen puolesta.
Basileioksen kirjallinen tuotanto heijastaa hänen uransa eri ulottuvuuksia. Hänen askeettista yhteisöelämää koskevat kirjoituksensa muodostavat kokonaisen teossarjan, joista kaksi keskeisintä kirjaa, Pyhän Basileios Suuren laaja luostarisääntö sekä vastaava lyhyempi säännöstö loivat perustan koko itäisen kristikunnan luostarielämälle. Basileioksen nuoruuden saavutuksiin kuuluu myös kokoomateos Origenes Aleksandrialaisen (185–254) teksteistä, jonka hän laati yhdessä ystävänsä ja opiskelutoverinsa, myöhemmin itsekin huomattavaksi piispaksi nousseen Gregorios Nazianzoslaisen (329–390) kanssa. Kirkollisen virantoimituksen ja opetuksen asioita puolestaan kuvastavat havainnollisesti Basileioksen lukuisat saarnat sekä hänen henkilökohtaiset kirjeensä, joita hän kirjoitti muun muassa kirkonmiehille, munkeille ja nunnille, sekä muille kristityille. Näitä kirjeitä on säilynyt pitkälti yli 300 kappaletta. Basileioksen opillisista teoksista merkittävin on De Spiritu Sancto, Pyhästä Hengestä. Teoksessa piispa vahvistaa sekä Pojan että Hengen jumaluuden, ja valmistaa tällä tavalla tietä uusnikaialaiselle opetukselle, joka linjattiin virallisesti Konstantinopolin kirkolliskokouksessa vuonna 381.
Vaikka Basileios vaikutti opetuksellaan Konstantinopolin kokouksen historialliseen päätökseen, hän ei kuitenkaan ehtinyt todistaa konsiilissa julistettua oikean kolminaisuusopin voittoa. Hän kuoli taistelujensa sairastuttamana ja uuvuttamana vuonna 379. Kesarean piispa, jota jo hänen omana aikanaan kutsuttiin lisänimellä Suuri, vaikutti huomattavan paljon Kirkon opetukseen ja elämään, sekä tarjosi näin suuren esikuvan lukuisille myöhemmille piispoille.
Piispuuteen liittyen Basileiokselta muistetaankin eräs lausahdus: Prefekti syytti Basileiosta keisarin vastustamisesta ja uhkasi omaisuuden viemisellä ja väkivallalla. Basileios vastasi pitävänsä uhkauksia tyhjän arvoisena. ”Mitä on takavarikointi, jos ei ole mitään omaisuutta? Jumalan pyhiinvaeltajan koti on kaikkialla. Kidutukset eivät voi vahingoittaa ruumista, joka on niin heikko, että yksikin isku saattaisi aiheuttaa sen kuoleman.” Tämän kuultuaan prefekti huomautti, ettei kukaan ole koskaan puhunut hänelle kuten Basileios. Basileioksen lyhyt ja iskevä vastaus kuului: ”Ehkä sinä et ole koskaan tavannut piispaa.”
Basileioksen tuotannosta on toistaiseksi suomennettu neljä teosta, joiden julkaisutiedot ovat seuraavat:

Basileios Suuri: Mitä hyötyä nuorisolle on Kreikan kirjallisuudesta. – Lukianos: Miten historiaa on kirjoitettava. suom. Kaarle Hirvonen. Helsinki. 1977.
Pyhän Basileios Suuren opetuspuheita. Suom. Sisar Kristoduli. Ortodoksisen kirjallisuuden julkaisuneuvosto. 1994.
Pyhien joukkoon kuuluvan isämme Basileioksen, Kappadokian Kesarean arkkipiispan Kuuden päivän luomistyö. Yhdeksän luomistyötä käsittelevää saarnaa. Suom. Heikki Koskenniemi. Käännöksen ensimmäinen julkaisu: Kirkon aarteet. Sley-Media. 2011. (Hexameron. 378). Toinen julkaisu: Studia Patristica Fennica 2. Helsinki: Suomen patristinen seura ry. 2015.
Pyhän Basileios Suuren Laaja Luostarisääntö. Suom. Fevronia Orfanos. Valamon luostari. 2016.

Kaikki pyhien muistopäivät täällä.

Loppiainen, Epifania
2024-01-06
Loppiaisen evankeliumiteksti on jokaisessa vuosikerrassa sama. Tämä ”vanha joulu” – siten joskus on loppiaista kutsuttu – ja sen sanoma on hyvin tuttu. Itämaan tietäjien vierailu Herran Jeesuksen ja Hänen perheensä luona on myös kristillisen taiteen kuvatuimpia aiheita. Kuten muidenkin tuttujen tilanteiden, tekstien ja ihmisten kohdalla, myös loppiaisen evankeliumitekstiin liittyy ennakko-oletuksia, oletuksia ja väärinkäsityksiä. Usein näistä tutuista teksteistä jää myös helposti huomaamatta tärkeitä asioita.
Kuulemme päivän evankeliumista mm. tietäjien eli maagien kysyvän: “Missä on se äsken syntynyt juutalaisten kuningas? Sillä me näimme hänen tähtensä itäisillä mailla ja olemme tulleet häntä kumartamaan.” – Tämä on jo sinänsä suuren ihmetyksen aihe tekstissämme. Herää kysymyksiä kuten: Mikä tähti? Missä itäisillä mailla? Ketkä ”me”? Miksi he tulivat kumartamaan ”juutalaisten kuningasta” jne.
Sitten teksti jatkuu: ”Kun kuningas Herodes sen kuuli, hämmästyi hän ja koko Jerusalem hänen kanssaan. Ja hän kokosi kaikki kansan ylipapit ja kirjanoppineet ja kyseli heiltä, missä Kristus oli syntyvä.”
Ainakin hieman hämmentävää on se, että kuningas Herodes osaa yhdistää sanat ”juutalaisten kuningas” ja ”Kristus” toisiinsa. Herodes siis tietää, että Kirjoitusten lupaama Messias (Kristus) on myös ”juutalaisten kuningas”. Hänhän alkaa tiedustelemaan Kristuksen syntymäpaikkaa Raamatun kirjoitusten perusteella, kuultuaan ”juutalaisten kuninkaan syntymästä”. Herodes siis ainakin tietää jotain, ehkä uskookin jotain Jumalan sanasta. Ja Hän ei ollut alkuaan edes israelilainen, vaan idumealainen eli ei-juutalainen.
Sitäkin surkeampaa ja karmeampaa on se, että Herodes saatuaan tietää ”juutalaisten kuninkaasta”, Messiaasta, haluaa tappaa Hänet. Tästähän kehkeytyy sitten Betlehemin poikalasten joukkomurha. Juutalaisten kuninkaan kuolema antaa kuitenkin odottaa itseään. Myös loppiainen viittaa lopulta Kristuksen kärsimykseen ja kuolemaan, sillä lukihan Herramme pään päällä Hänen roikkuessaan ristillä: ”Jeesus Nasaretilainen, juutalaisten kuningas.”
Herodes on meille tässä kuvaus jokaisesta ihmisestä, joka syntyy tähän maailmaan. Me vihaamme Jumalaa ja haluamme elää oman tahtomme mukaan. Tahdomme esimerkiksi pitää kiinni asemastamme ja vallastamme, vaikka sitten äärimmäisin keinoin, kuten Herodes. Ilman Jumalan ennättävää armoa Kristuksessa Jeesuksessa olemme kaikki hukassa. Jumalan kiitos, Hän lähetti Poikansa juuri tällaisten keskelle!

Kynttilöitä: 6 Liturginen väri: valkoinen.3. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: 1. Aik. 29:11 Psalmi: Ps. 72:1–3 8–12 Hallelujasäe: Ps. 117:1
1. lukukappale: Miika 4:1–4 2. lukukappale: 1. Tim. 3:16 Evankeliumi: Matt. 2:1–12 Vaihtoehtoisia saarnatekstejä Joh. 8:12 tai Joh. 12:44–47 tai Luuk. 11:29–32

1. lukukappale
Miika 4:1–4
Aikojen lopussa on Herran temppelin vuori seisova vahvana, ylimmäisenä vuorista, ja se on oleva korkein kukkuloista, ja sinne virtaavat kansat. Monet pakanakansat lähtevät liikkeelle sanoen: ”Tulkaa, nouskaamme Herran vuorelle, Jaakobin Jumalan temppeliin, että hän opettaisi meille teitänsä ja me vaeltaisimme hänen polkujansa; sillä Siionista lähtee laki, Jerusalemista Herran sana.” Ja hän tuomitsee monien kansojen kesken, säätää oikeutta väkeville pakanakansoille, kaukaisiin maihin saakka. Niin he takovat miekkansa vantaiksi ja keihäänsä vesureiksi; kansa ei nosta miekkaa kansaa vastaan, eivätkä he enää opettele sotimaan. He istuvat kukin oman viinipuunsa ja viikunapuunsa alla kenenkään peljättämättä. Sillä Herran Sebaotin suu on puhunut.

2. lukukappale
1. Tim. 3:16
Ja tunnustetusti suuri on jumalisuuden salaisuus: Hän, joka on ilmestynyt lihassa, vanhurskautunut Hengessä, näyttäytynyt enkeleille, saarnattu pakanain keskuudessa, uskottu maailmassa, otettu ylös kirkkauteen.

Evankeliumi
Matt. 2:1–12
Kun Jeesus oli syntynyt Juudean Beetlehemissä kuningas Herodeksen aikana, niin katso, tietäjiä tuli itäisiltä mailta Jerusalemiin, ja he sanoivat: ”Missä on se äsken syntynyt juutalaisten kuningas? Sillä me näimme hänen tähtensä itäisillä mailla ja olemme tulleet häntä kumartamaan.” Kun kuningas Herodes sen kuuli, hämmästyi hän ja koko Jerusalem hänen kanssaan. Ja hän kokosi kaikki kansan ylipapit ja kirjanoppineet ja kyseli heiltä, missä Kristus oli syntyvä. He sanoivat hänelle: ”Juudean Beetlehemissä; sillä näin on kirjoitettu profeetan kautta: ’Ja sinä Beetlehem, sinä Juudan seutu, et suinkaan ole vähäisin Juudan ruhtinasten joukossa, sillä sinusta on lähtevä hallitsija, joka kaitsee minun kansaani Israelia’.” Silloin Herodes kutsui salaa tietäjät tykönsä ja tutkiskeli heiltä tarkoin, mihin aikaan tähti oli ilmestynyt. Ja hän lähetti heidät Beetlehemiin sanoen: ”Menkää ja tiedustelkaa tarkasti lasta; ja kun sen löydätte, niin ilmoittakaa minulle, että minäkin tulisin häntä kumartamaan”. Kuultuaan kuninkaan sanat he lähtivät matkalle; ja katso, tähti, jonka he olivat itäisillä mailla nähneet, kulki heidän edellään, kunnes se tuli sen paikan päälle, jossa lapsi oli, ja pysähtyi siihen. Nähdessään tähden he ihastuivat ylen suuresti. Niin he menivät huoneeseen ja näkivät lapsen ynnä Marian, hänen äitinsä. Ja he lankesivat maahan ja kumarsivat häntä, avasivat aarteensa ja antoivat hänelle lahjoja: kultaa ja suitsuketta ja mirhaa. Ja Jumala kielsi heitä unessa Herodeksen tykö palaamasta, ja he menivät toista tietä takaisin omaan maahansa.

Vaihtoehtoisia saarnatekstejä:
Joh. 8:12
Niin Jeesus taas puhui heille sanoen: ”Minä olen maailman valkeus; joka minua seuraa, se ei pimeydessä vaella, vaan hänellä on oleva elämän valkeus”.
TAI:
Joh. 12:44–47
Mutta Jeesus huusi ja sanoi: ”Joka uskoo minuun, se ei usko minuun, vaan häneen, joka on minut lähettänyt. Ja joka näkee minut, näkee hänet, joka on minut lähettänyt. Minä olen tullut valkeudeksi maailmaan, ettei yksikään, joka minuun uskoo, jäisi pimeyteen. Ja jos joku kuulee minun sanani eikä niitä noudata, niin häntä en minä tuomitse; sillä en minä ole tullut maailmaa tuomitsemaan, vaan pelastamaan maailman.
TAI:
Luuk. 11:29–32
Kun kansaa yhä kokoontui, rupesi hän puhumaan: ”Tämä sukupolvi on paha sukupolvi: se tavoittelee merkkiä, mutta sille ei anneta muuta merkkiä kuin Joonaan merkki. Sillä niinkuin Joonas tuli niiniveläisille merkiksi, niin Ihmisen Poikakin on oleva merkkinä tälle sukupolvelle. Etelän kuningatar on heräjävä tuomiolle yhdessä tämän sukupolven miesten kanssa ja tuleva heille tuomioksi; sillä hän tuli maan ääristä kuulemaan Salomon viisautta, ja katso, tässä on enempi kuin Salomo. Niiniven miehet nousevat tuomiolle yhdessä tämän sukupolven kanssa ja tulevat sille tuomioksi; sillä he tekivät parannuksen Joonaan saarnan vaikutuksesta, ja katso, tässä on enempi kuin Joonas.

Rukous
Herra Jumala, joka tähden johdattamana toit pakanat ainoan Poikasi Jeesuksen Kristuksen luo! Anna meille armosi, että mekin, jotka nyt uskon kautta tunnemme sinut, pääsisimme pyhän sanasi valon johdattamana taivaaseen, katselemaan kunniasi kirkkautta. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.

Päivän Psalmi
Antifoni:
1. Aik. 29:11
Sinun, Herra, on suuruus ja väkevyys ja loisto ja kunnia ja |kirkkaus, *
sillä sinun on kaikki taivaassa |ja maan päällä.

Psalmi:
Ps. 72:1–3, 8–12
Jumala, anna kuninkaan tuomita, niinkuin sinä |tuomitset, *
anna vanhurskautesi |kuninkaan pojalle.
Tuomitkoon hän sinun kansaasi vanhurs|kaasti *
ja sinun kurjiasi |oikeuden mukaan.
Vuoret kantakoot rauhaa |kansalle, *
niin myös kukkulat, vanhurs|kauden voimasta.
Hallitkoon hän merestä |mereen *
ja Eufrat-virrasta maan |ääriin saakka.
Hänen edessänsä erämaan asujat polvis|tuvat, *
ja hänen vihollisensa |nuolevat tomua.
Tarsiin ja saarten kuninkaat tuovat |lahjoja, *
Saban ja Seban kuninkaat |veroa maksavat.
Häntä kumartavat kaikki |kuninkaat, *
kaikki kansakunnat palve|levat häntä.
Sillä hän pelastaa köyhän, joka apua |huutaa, *
kurjan ja sen, jolla ei |auttajaa ole.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt |on ja aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

1. sunnuntai loppiaisesta
2024-01-07
Ensimmäinen ja toinen sunnuntai loppiaisesta käsittelevät tapahtumia, jotka vanhassa kirkossa liitettiin loppiaisjuhlaan. Näin ne muodostavat jatkon loppiaiselle, Herran ilmestyksen juhlalle (epifania), jolloin juhlimme sitä, että Kristus ilmoitti jumaluutensa ja sovittajanvirkansa itämaan tietäjille, kasteessaan ja Kaanaan hääjuhlassa.
Ensimmäisenä sunnuntaina loppiaisesta aiheena on Jeesuksen kaste. Johannes Kastaja eli Juudean erämaassa, saarnasi parannuksen kastetta syntien anteeksiantamiseksi ja kastoi juutalaisia katumukseen ja odottamaan tulossa olevaa Messiasta eli Kristusta, Pelastajaa. (Mark. 1:4) Synnittömänä Jeesus ei omasta puolestaan tarvinnut Johanneksen kastetta, parannuksen kastetta. Siksi Johannes estelikin Jeesusta: “Minun tarvitsee saada sinulta kaste, ja sinä tulet minun tyköni!” Jeesus kuitenkin vaati tulla kastetuksi. Näin hän ainoana synnittömänä suostui syntisten kasteelle, syntisten paikalle, syntisten sijaan, ja otti näin omalla kasteellaan ihmiskunnan synnit kantaakseen. (Matt. 3:13-17) Jeesuksen kaste oli hänen julkisen toimintansa alku, hänen lähtönsä kohti Golgatan ristiä ja hautaluolaa.
Siksi Jeesuksen kaste on kristillisen kasteen perusta: koska Kristus on omalla kasteellaan ottanut ihmisten synnit kantaakseen ja kantanut ne Golgatan ristille, saa Kolmiykseyden nimeen kastettu kasteessa syntinsä anteeksi, Jeesuksen ansaitseman pelastuksen ja vanhurskauttavan uskon. Kirkkoisä Chromatius (k. 406/407) julisti loppiaissaarnassaan: “Koska siis meidän Herramme tuli antamaan uuden kasteen ihmiskunnan pelastukseksi ja kaikkien syntien anteeksiantamiseksi, niin ensin hän itse suostui kastettavaksi, ei sen tähden että panisi pois omat syntinsä, sillä hän ei ollut tehnyt syntiä, vaan pyhittääkseen kasteen veden, niin että synnit pyyhittäisiin pois kaikilta kasteen kautta uudestaan syntyneiltä uskovilta. Hänet siis kastettiin vedellä sen takia, että kasteen kautta meistä pestäisiin pois kaikki synnit.” Loppiainen oli syystä yksi vanhan kirkon suurimmista kastejuhlista.
Jeesuksen kaste opettaa myös mitä kirkkaimmin Pyhästä Kolminaisuudesta: Isän ääni kuuluu taivaasta, Pyhä Henki laskeutuu kyyhkysen muodossa ja Poika seisoo Jordanin kastevedessä. “Sen tähden me myös kristillisessä Uskontunnustuksessamme uskomme ja tunnustamme jumalallisen majesteetin kolme yhtä kaikkivaltiasta, yhtä voimallista ja yhtä iankaikkista persoonaa: Isän, Jumalan, Pojan, Jumalan ja Pyhän Hengen, Jumalan; nämä jumalallisen majesteetin persoonat, niinkuin sanoimme, ilmestyvät erillisinä nähtäviksi tässä Kristusta kastettaessa.” (Luther) Tälläkin tavalla Jeesuksen kaste ennakoi kristillistä kastetta, jossa Isä ottaa kastettavan lapsekseen, Poika pukee kastettavan vanhurskauteensa ja Pyhä Henki tekee kastettavan asuinsijakseen.

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: valkoinen.3. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Jes. 12:3 Psalmi: Ps. 89:19–22 27–30 Hallelujasäe: Joh. 1:29
1. lukukappale: 1. Moos. 9:12–16 tai Joos. 3:5–11 17 2. lukukappale: Gal. 3:23–29 Evankeliumi: Luuk. 3:15–18 21–22

1. lukukappale
1. Moos. 9:12–16
Ja Jumala sanoi: ”Tämä on sen liiton merkki, jonka minä ikuisiksi ajoiksi teen itseni ja teidän ja kaikkien elävien olentojen välillä, jotka teidän luonanne ovat: minä panen kaareni pilviin, ja se on oleva liiton merkkinä minun ja maan välillä. Ja kun minä kokoan pilviä maan päälle ja kaari näkyy pilvissä, muistan minä liittoni, joka on minun ja teidän ja kaikkien elävien olentojen, kaiken lihan välillä, eikä vesi enää paisu tulvaksi hävittämään kaikkea lihaa. Niin kaari on oleva pilvissä, ja minä katselen sitä muistaakseni iankaikkista liittoa Jumalan ja kaikkien elävien olentojen, kaiken lihan välillä, joka maan päällä on.”
Tai:
Joos. 3:5–11, 17
Ja Joosua sanoi kansalle: ”Pyhittäytykää, sillä huomenna Herra on tekevä ihmeellisiä tekoja teidän keskuudessanne”. Mutta papeille Joosua sanoi näin: ”Ottakaa liitonarkki ja kulkekaa kansan edellä”. Niin he ottivat liitonarkin ja kulkivat kansan edellä. Silloin Herra sanoi Joosualle: ”Tästä päivästä alkaen minä teen sinut suureksi koko Israelin silmissä, jotta he tietäisivät, että niinkuin minä olin Mooseksen kanssa, niin minä olen sinunkin kanssasi. Käske pappeja, jotka kantavat liitonarkkia, ja sano: ’Kun tulette Jordanin veden ääreen, niin pysähtykää Jordanin rantaan’.” Sitten Joosua sanoi israelilaisille: ”Tulkaa tänne ja kuulkaa Herran, teidän Jumalanne, sanat”. Ja Joosua sanoi: ”Tästä saatte tietää, että elävä Jumala on teidän keskellänne ja karkoittaa teidän tieltänne kanaanilaiset, heettiläiset, hivviläiset, perissiläiset, girgasilaiset, amorilaiset ja jebusilaiset: katso, kaiken maan Herran liitonarkki kulkee teidän edellänne Jordanin poikki. Ja Herran liitonarkkia kantavat papit seisoivat alallaan kuivalla pohjalla keskellä Jordania, kaiken Israelin kulkiessa kuivaa myöten, kunnes koko kansa oli ehtinyt kulkea Jordanin yli.

2. lukukappale
Gal. 3:23–29
Mutta ennenkuin usko tuli, vartioitiin meitä lain alle suljettuina uskoa varten, joka oli vastedes ilmestyvä. Niinmuodoin on laista tullut meille kasvattaja Kristukseen, että me uskosta vanhurskaiksi tulisimme. Mutta uskon tultua me emme enää ole kasvattajan alaisia.
Sillä te olette kaikki uskon kautta Jumalan lapsia Kristuksessa Jeesuksessa. Sillä kaikki te, jotka olette Kristukseen kastetut, olette Kristuksen päällenne pukeneet. Ei ole tässä juutalaista eikä kreikkalaista, ei ole orjaa eikä vapaata, ei ole miestä eikä naista; sillä kaikki te olette yhtä Kristuksessa Jeesuksessa. Mutta jos te olette Kristuksen omat, niin te siis olette Aabrahamin siementä, perillisiä lupauksen mukaan.

Evankeliumi
Luuk. 3:15–18, 21–22
Mutta kun kansa yhä odotti ja kaikki ajattelivat sydämessään Johanneksesta, eikö hän itse ehkä ollut Kristus, niin Johannes vastasi kaikille sanoen: ”Minä kastan teidät vedellä, mutta on tuleva minua väkevämpi, jonka kengänpaulaakaan minä en ole kelvollinen päästämään; hän kastaa teidät Pyhällä Hengellä ja tulella. Hänellä on viskimensä kädessään, ja hän puhdistaa puimatanterensa ja kokoaa nisut aittaansa, mutta ruumenet hän polttaa sammumattomassa tulessa.” Antaen myös monia muita kehoituksia hän julisti kansalle evankeliumia.
Kun siis kaikkea kansaa kastettiin ja myöskin Jeesus oli saanut kasteen ja rukoili, niin tapahtui, että taivas aukeni ja Pyhä Henki laskeutui hänen päällensä ruumiillisessa muodossa, niinkuin kyyhkynen, ja taivaasta tuli ääni: ”Sinä olet minun rakas Poikani; sinuun minä olen mielistynyt”.

Rukoukset
1. Herra Jumala! Suo taivaallisesta armostasi, mitä kansasi anoo, että se tuntisi ja toteuttaisi sinun tahtosi. Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme kautta, joka elää ja hallitsee sinun ja Pyhän Hengen kanssa yhdessä jumaluudessa iankaikkisesta iankaikkiseen.
2. Laupias rakkauden Jumala! Me kiitämme sinua siitä, että olet lähettänyt Poikasi maailmaan meidän ja kaikkien ihmisten syntien sovitukseksi ja vuodattanut hänen päälleen Pyhän Henkesi mittaamattomasti. Me kiitämme sinua myös siitä, että olet pyhässä kasteessa ottanut meidät lapsiksesi ja kirkkautesi perillisiksi. Anna meille armo uskoa häneen sydämestämme sekä Henkesi voimaa palvella sinua kaikkina elämämme päivinä. Suo meidän viimein saada iankaikkinen autuus taivaallisessa valtakunnassasi. Sinun Poikasi, Jeesuksen Kristuksen kautta.

Päivän psalmi
Antifoni:
Jes. 12:3
Te saatte ilolla ammentaa |vettä *
pelas|tuksen lähteistä.

Psalmi:
Ps. 89:19–22, 27–30
Sillä meidän kilpemme on Herran |huomassa, *
meidän kuninkaamme on Israelin |Pyhän huomassa.
Silloin sinä näyssä puhuit hurskaillesi ja |sanoit: *
”Minä olen pannut avun sankarin käteen, olen kansan keskeltä korottanut |valittuni:
minä olen löytänyt Daavidin, palveli|jani, *
olen voidellut hänet pyhällä |öljylläni.
Minun käteni on lujasti tukeva |häntä, *
minun käsivarteni on häntä |vahvistava.
Hän kutsuu minua: ’Sinä olet minun |isäni, *
sinä minun Jumalani ja pelas|tukseni kallio’.
Ja minä asetan hänet esi|koiseksi, *
maan kuninkaista |korkeimmaksi.
Minä säilytän armoni hänelle iankaikki|sesti, *
ja minun liittoni hänen |kanssaan on luja.
Minä annan hänen jälkeläistensä säilyä |iäti *
ja hänen valtaistuimensa niin kauan, kuin |taivaat pysyvät.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt |on ja aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

2. sunnuntai loppiaisesta
2024-01-14
Sekä Matteus, Markus että Luukas kertovat kaikki yhtenevästi, kuinka Herra Jeesus palaa Jordanilta (kasteeltaan) ja erämaasta (saatanan kiusauksista) Galileaan. Luukas kertoo, kuinka Kristus menee entiseen kotikaupunkinsa, Nasaretin synagogaan ja nousee lukemaan.
Ehkä voi olla hieman yllättävää, että Jeesus lukee synagogassa ääneen ja sitten Hänen oletetaan vielä puhuvan jotain. Tämä olisikin yllättävää, jos edellä ei olisi kirjoitettu, että Hän oli jo opettanut Galilean maakunnan alueella olevissa synagogissa ja Häntä oli ylistetty. Jeesuksen maine oli jo kiirinyt Nasaretiin, missä Hänen äitinsä ja Hänen sisaruksensa todennäköisesti asuivat. Ehkäpä he olivat kuulijoiden joukossa tuona lauantaina. Odotukset ovat kovat.
Jeesus lukee Jesajan kirjaa ääneen läsnäolevalle seurakunnalle. Kukaan muu kuin Herra itse ei tietenkään tiedä, että juuri sitä vartenhan Hän tuona sapattina meni Nasaretin synagogaan; lukeakseen Jesajaa ja kertoakseen, että profeetta puhuu Hänestä. Tähän asti päivän evankeliumissa ei kuitenkaan vielä päästä. Päivän evankeliumi päättyy siihen, että kaikki tuijottavat Jeesusta ja odottavat Hänen sanovan jotain. Jatko on toisen pyhän aiheena (11. sunn. hell. 2. vuosikerta).
Herramme lukema Jesajan teksti kertoo Hänestä hyvin olennaista. Hän on Jumalan Hengen kantaja. Hän julistaa evankeliumia. Hän saarnaa vangituille vapautusta, sokeille näön saamista. Hän päästää alistetut vapauteen. Hän kuuluttaa Jumalan riemuvuoden tulleen. Kaikki nämä seikat voitiin yhdistää Messiaaseen, jonka odotettiin vapauttavan Israel sorron ikeestä, tuovan rauhan ja saattamaan Jumalan kansan sen entiseen loistoonsa. Ja näinhän Jeesus tekikin!
Mutta Jumalan tapa toimia tässä maailmassa ei ollut eikä ole meidän mielemme mukainen. Jo seuraavassa hetkessä Jeesus halutaan tappaa (Luuk. 4:28–30); Hänen aikansa ei kuitenkaan ollut vielä tullut. Ruoska, risti ja hauta kuitenkin heittävät varjona tämänkin sunnuntain ylle. Messias, itse Jumalan evankeliumi meille ihmisille ei tullut sellaiseksi Vapahtajaksi, joka murskaa kaiken vastuksen (ei vielä), vaan kärsimään ihmiskunnan synnin tähden. Ja juuri tällaisena, Jesajan julistamana kärsivänä Herrana, Hän antaa Pyhän Henkensä, päästää synnin vangit vankilasta, antaa hengellisesti sokeille näkökyvyn, nostaa synnin ja saatanan orjuuttamat ihmiset ja tuo lopullisen, ikuisen Jumalan riemuvuoden kaikille Häntä tarvitseville.

Kynttilöitä: 2 Liturginen väri: vihreä.3. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 105:1 Psalmi: Ps. 105:2–5 39–42 Hallelujasäe: Joh. 1:14
1. lukukappale: Jes. 62:1–3 2. lukukappale: Tit. 1:1–3 Evankeliumi: Luuk. 4:16–21 tai Mark. 1:14–15

1. lukukappale
Jes. 62:1–3
Siionin tähden minä en voi vaieta, ja Jerusalemin tähden en lepoa saa, ennenkuin sen vanhurskaus nousee kuin aamunkoi ja sen autuus kuin palava tulisoihtu. Ja kansat näkevät sinun vanhurskautesi, kaikki kuninkaat sinun kunniasi; ja sinulle annetaan uusi nimi, jonka Herran suu säätää. Sinä tulet kauniiksi kruunuksi Herran kädessä ja kuninkaalliseksi päähineeksi Jumalasi kädessä.

2. lukukappale
Tit. 1:1–3
Paavali, Jumalan palvelija ja Jeesuksen Kristuksen apostoli Jumalan valittujen uskoa ja sen totuuden tuntemista varten, joka on jumalisuuden mukainen, apostoli sen iankaikkisen elämän toivon perusteella, jonka Jumala, joka ei valhettele, on luvannut ennen ikuisia aikoja – mutta kun aika oli tullut, ilmoitti hän sanansa saarnassa, joka on uskottu minulle Jumalan, meidän vapahtajamme, käskyn mukaan.

Evankeliumi
Luuk. 4:16–21
Ja hän saapui Nasaretiin, jossa hänet oli kasvatettu, ja meni tapansa mukaan sapatinpäivänä synagoogaan ja nousi lukemaan. Niin hänelle annettiin profeetta Esaiaan kirja, ja kun hän avasi kirjan, löysi hän sen paikan, jossa oli kirjoitettuna: ”Herran Henki on minun päälläni, sillä hän on voidellut minut julistamaan evankeliumia köyhille; hän on lähettänyt minut saarnaamaan vangituille vapautusta ja sokeille näkönsä saamista, päästämään sorretut vapauteen, saarnaamaan Herran otollista vuotta”. Ja käärittyään kirjan kokoon hän antoi sen palvelijalle ja istuutui; ja kaikkien synagoogassa olevien silmät olivat häneen kiinnitetyt. Niin hän rupesi puhumaan heille: ”Tänä päivänä tämä kirjoitus on käynyt toteen teidän korvainne kuullen”.
Tai:
Mark. 1:14–15
Mutta sittenkuin Johannes oli pantu vankeuteen, meni Jeesus Galileaan ja saarnasi Jumalan evankeliumia ja sanoi: ”Aika on täyttynyt, ja Jumalan valtakunta on tullut lähelle; tehkää parannus ja uskokaa evankeliumi”.

Rukoukset
1. Kaikkivaltias, iankaikkinen Jumala, taivaan ja maan hallitsija! Me rukoilemme sinua: kuule armollisesti kansasi pyynnöt ja anna meidän nauttia rauhaasi kaikkina elämämme päivinä. Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
2. Herra Jumala, joka olet luonut miehen ja naisen, käskenyt heidän astua avioliittoon ja siunannut heitä ruumiin hedelmällä! Sinä olet kuvannut avioliitolla rakkaan Poikasi Jeesuksen Kristuksen ja kirkon, hänen morsiamensa salaisuutta. Me rukoilemme sinua pohjattomassa hyvyydessäsi: älä anna tämän luomuksesi, säädöksesi ja siunauksesi vääristyä ja turmeltua, vaan varjele se armollisesti meidän keskuudessamme Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme kautta.

Päivän psalmi
Antifoni:
Ps. 105:1
Kiittäkää Herraa, julistakaa hänen |nimeänsä, *
tehkää hänen suuret tekonsa tiettäviksi kansojen |keskuudessa.

Psalmi:
Ps. 105:2–5, 39–42
Laulakaa hänelle, |veisatkaa hänelle, *
puhukaa kaikista hänen |ihmeistänsä.
Hänen pyhä nimensä olkoon teidän |kerskauksenne; *
iloitkoon niiden sydän, jotka et|sivät Herraa.
Kysykää Herraa ja |hänen voimaansa, *
etsikää alati hänen |kasvojansa.
Muistakaa hänen ihmetöitänsä, jotka |hän on tehnyt, *
hänen ihmeitänsä ja hänen suunsa |tuomioita,
Hän levitti |suojaksi pilven *
ja tulen valai|semaan yötä.
He pyysivät, ja hän pani tulemaan |viiriäiset, *
ja hän ravitsi heitä |taivaan leivällä.
Hän avasi kallion, ja |vettä vuoti; *
se juoksi virtana |kautta erämaan.
Sillä hän muisti |pyhän sanansa, *
muisti Aabrahamia, pal|velijaansa.
Kunnia Isäl|le ja Pojalle *
ja Py|hälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, |nyt on ja aina, *
iankaikkisesta iankaik|kiseen. Aamen.

Pyhien muistopäivät: Piispa Henrik
2024-01-19
Pyhä Henrik, piispa ja marttyyri
Harva Suomessa asuva ei ole koskaan kuullut piispa Henrikistä ja talonpoika Lallista. Tämä johtuu sekä Pyhän Henrikin surmavirrestä että Pyhän Henrikin legendasta. Itse Henrik oli historiallinen henkilö, vaikka legendat hänestä voidaan ainakin tietyissä tapauksissa kyseenalaistaa. Itse Henrikistä ja hänen elämästään meillä on varsinaisesti hyvin vähän tietoa.
Turun piispa Paavali Juusten kirjoittaa ”Suomen piispain kronikka” -teoksessaan Pyhästä Henrikistä seuraavasti:
”Pyhä Henrik, syntynyt Isossa-Britanniassa, toisin sanoen Englannissa, oli Uppsalan piispana (neljäntenä siinä arvossa) ennen kuin tämä kirkko korotettiin arkkipiispanistuimeksi. Kahden vuoden kuluttua hän Pyhän Erikin seuralaisena tuli Suomeen käännyttämään suomalaiset totisen Jumalan tuntemiseen ja palvelukseen, ja kärsi itse vihdon seuraavana talvena marttyyrikuoleman. Tämä tapahtui vuonna 1150. Suomalaisten hyvin tuntema legenda todistaa, minkä takia hän kärsi marttyyrikuoleman.” (Suomen piispain kronikka. 1956, 15). – Kovin paljon ei siis piispa Juustenkaan meitä siis Henrikistä pysty valaisemaan. Lisäksi Juustenin antama Henrikin kuolinvuosiluku on todennäköisesti väärä.
Piispa Henrik surmattiin ilmeisesti vuonna 1156 ja haudattiin Nousiaisten silloiseen kirkkoon, mutta hänen luunsa siirrettiin vuonna 1300 Turun tuomiokirkkoon. (Nousiainen oli ennen Turkua Suomen kirkollisen elämän keskus; siellä sijaitsi piispan linnoitus.) Nykyisessä, osittain jo 1200-luvun lopulta peräisin olevassa Nousiaisten Pyhän Henrikin kirkossa on Henrikin sarkofagi.
Piispa Henrik kärsi marttyyrikuoleman. Todennäköisimmin hänen surmaajansa oli Lalli-niminen talonpoika. Miksi Lalli sitten tappoi Henrikin, on epäselvää. Pyhän Henrikin muistopäivää vietetään 19. tammikuuta.
Mikä on pyhän Henrikin ja hänen muistamisensa merkitys tämän päivän kristitylle? Ainakin saamme olla kiitollisia siitä, että hänen kaltaisiaan ihmisiä on tullut Suomeen. He toivat meille, täyspakanoille suomalaisille evankeliumin. Samalla muistamme mitä Henrikille ja tuhansille muille lähetyssaarnaajille on maksanut heidän uskonsa ja julistuksensa: he kuolivat veritodistajina eli marttyyreina. Voimme rukoilla itsellemme ja kirkollemme uskollisuutta seurata Herraamme loppuun saakka.
Ks. myös marttyyrit
Lähteitä:
Aamenesta öylättiin – kirkon sanasto. Piispa Henrik. Suomen evankelis-luterilainen kirkko. https://evl.fi/sanasto/-/glossary/word/Piispa+Henrik
Juusten, Paavali. Suomen piispain kronikka. Chronicon Episcoporum Finlandensium. Henrik Gabriel porthanin mukaan suomensi Helmeri Winter. Otavan joulukirjanen 1956. Helsinki: Otava 1956.
Tapio, Olavi. Nousiaisten Pyhän Henrikin kirkko. Nousiaisten seurakunta 1969.
https://www.nousiaistenseurakunta.fi/pyhanhenrikinkirkko
Palola, Ari-Pekka. Maunu Tavast ja Olavi Maununpoika. Turun piispat 1412–1460.
Pyhä Henrik – Suomen taivaallinen suojelija. https://katolinen.fi/pyha-henrik-suomen-taivaallinen-suojelija/
Suomi kautta aikojen. Toim. Seppo Zetterberg ja Allan Tiitta. Helsinki: Valitut Palat, 1992.

Kynttilöitä: 2 Liturginen väri: punainen.3. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 105:1 Psalmi: Ps. 145:1-7 Hallelujasäe: Dan. 12:3
1. lukukappale: Jes. 52:7-10 2. lukukappale: Hepr. 13:7-8 tai 2. Tim. 2:8-13 Evankeliumi: Joh. 4:34-38

1. lukukappale
Jes. 52:7-10
Kuinka suloiset ovat vuorilla ilosanoman tuojan jalat, hänen, joka julistaa rauhaa, ilmoittaa hyvän sanoman, joka julistaa pelastusta, sanoo Siionille: ”Sinun Jumalasi on kuningas!” Kuule! Vartijasi korottavat äänensä, kaikki he riemuitsevat, sillä he näkevät silmästä silmään, kuinka Herra palajaa Siioniin. Huutakaa ilosta, riemuitkaa, kaikki te Jerusalemin rauniot, sillä Herra lohduttaa kansansa, lunastaa Jerusalemin. Herra paljastaa pyhän käsivartensa kaikkien kansojen nähden, ja kaikki maan ääret saavat nähdä meidän Jumalamme autuuden.

2. lukukappale
Hepr. 13:7-8
Muistakaa johtajianne, jotka ovat puhuneet teille Jumalan sanaa; katsokaa, kuinka heidän vaelluksensa on päättynyt, ja seuratkaa heidän uskoansa. Jeesus Kristus on sama eilen ja tänään ja iankaikkisesti.

Tai:
2. Tim. 2:8-13
Muista Jeesusta Kristusta, joka on kuolleista herätetty ja on Daavidin siementä minun evankeliumini mukaan, jonka julistamisessa minä kärsin vaivaa, kahleisiin asti, niinkuin pahantekijä; mutta Jumalan sana ei ole kahlehdittu. Siitä syystä minä kärsin kaikki valittujen tähden, että hekin saavuttaisivat pelastuksen, joka on Kristuksessa Jeesuksessa, ynnä iankaikkisen kirkkauden. Varma on tämä sana; sillä: jos olemme kuolleet yhdessä hänen kanssaan, saamme myös hänen kanssaan elää; jos kärsimme yhdessä, saamme hänen kanssaan myös hallita; jos kiellämme hänet, on hänkin kieltävä meidät; jos me olemme uskottomat, pysyy kuitenkin hän uskollisena; sillä itseänsä kieltää hän ei saata.

Evankeliumi
Joh. 4:34-38
Jeesus sanoi heille: ”Minun ruokani on se, että minä teen lähettäjäni tahdon ja täytän hänen tekonsa. Ettekö sano: ’Vielä on neljä kuukautta, niin elonleikkuu joutuu’? Katso, minä sanon teille: nostakaa silmänne ja katselkaa vainioita, kuinka ne ovat valjenneet leikattaviksi. Jo nyt saa leikkaaja palkan ja kokoaa hedelmää iankaikkiseen elämään, että kylväjä ja leikkaaja saisivat yhdessä iloita. Sillä tässä on se sana tosi, että toinen on kylväjä, ja leikkaaja toinen. Minä olen lähettänyt teidät leikkaamaan sitä, josta te ette ole vaivaa nähneet; toiset ovat vaivan nähneet, ja te olette päässeet heidän vaivansa hedelmille.”

Rukoukset
1. Herra Jeesus Kristus, elävän Jumalan Poika.Sinä uskoit pelastuksen sanoman apostoleillesi
ja annoit palvelijoittesi tuoda sen maahamme. Kiitämme sinua Henrikistä, uskollisesta todistajastasi. Olet kutsunut myös meidät, syntiset ja arvottomat, opetuslapsiksesi. Varusta meidät voimallasi, jotta noudatamme käskyjäsi ja tunnustamme rohkeasti nimeäsi ihmisten keskellä. Anna koko elämämme olla kätkettynä evankeliumisi rauhaan ja iloon. Ylistys olkoon sinulle ikuisesti.
2. Herra, Jumalamme. Poikasi todistajia on vainottu ja surmattu kaikkina aikoina evankeliumin tähden. Pidä heidän muistonsa elävänä mielessämme. Vahvista meitä uskossa, niin että meidänkin elämämme todistaisi voitosta, jonka Kristus sai synnistä ja kuolemasta. Muista kaikkia, joita meidän aikanamme vainotaan uskonsa vuoksi. Kuule rukouksemme Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme kautta.
3. Ole ylistetty, Herra Jumala, joka olet lähettänytPoikasi Jeesuksen Kristuksen meille Vapahtajaksi ja antanut autuutesi valon koittaa kerran myös Suomen kansalle. Me kiitämme sinua siitä työstä, jonka teit todistajasi, marttyyripiispa Henrikin kautta. Sinun armostasi hän toi meille evankeliumin. Suo meidän seurata hänen esikuvaansa uskossa ja elämässä ja päästä perille iankaikkiseen valtakuntaasi. Rakkaan Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme kautta.

Päivän psalmi
Antifoni
Ps. 68:4
Vanhurskaat iloitsevat ja riemuitsevat Jumalan kasvojen |edessä,
he ihas|tuvat ilosta.

Psalmi
Ps. 145:1-7
Minä kunnioitan sinua, Jumalani, sinä |kuningas, *
ja kiitän sinun nimeäsi aina ja ian|kaikkisesti.
Joka päivä minä kiitän |sinua *
ja ylistän sinun nimeäsi aina ja ian|kaikkisesti.
Suuri on Herra ja sangen ylis|tettävä, *
ja hänen suuruutensa on |tutkimaton.
Sukupolvi ylistää sukupolvelle sinun teko|jasi, *
ja he julistavat sinun voimal|lisia töitäsi.
Sinun valtasuuruutesi kirkkautta ja |kunniaa *
ja sinun ihmeellisiä tekojasi minä tahdon |tutkistella.
Sinun peljättävien töittesi voimasta |puhutaan, *
sinun suurista teoistasi |minä kerron.
Julistettakoon sinun suuren hyvyytesi |muistoa *
ja sinun vanhurskaudestasi |riemuittakoon.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

3. sunnuntai loppiaisesta
2024-01-21
Joulunajan päätyttyä loppiaiseen, muistellaan 3. sunnuntaina loppiaisesta Jeesuksen julkisen toiminnan aloittamista. Seimen lapsesta on kasvanut kansansa Opettaja, joka julistaa armoa ja totuutta. Sekä Jeesuksen julistuksella että ihmeteoilla on sama perusta ja tavoite. Kaikki mitä Jeesus tekee perustuu Jumalan rakkauteen koko ihmiskuntaa kohtaan, ja kaikella mitä Jeesus tekee on tavoitteena ihmisen ja Jumalan suhteen palautuminen ennalleen.
Jeesus on juuri ennen evankeliumitekstiämme opettanut sapattina synagoogassa paikalla olleita ”niinkuin se, jolla valta on, eikä niinkuin kirjanoppineet” ja vapauttanut miehen saastaisesta hengestä. Pietarin ja Andreaan talolle tuotiin auringon laskettua, sapatin päätyttyä eli heti kun mahdollista, kaikki sairaat ja riivatut, ja koko kaupunki kerääntyi katsomaan mitä tapahtuisi. Ihmiset olivat vakuuttuneet Jeesuksen opetuksesta ja vallasta Jeesuksen ajettua saastaisen hengen ulos riivatusta miehestä. Ihmiset kokoontuvat sinne missä tapahtuu ihmeitä, sinne missä sairaat parantuvat ja riivaajat pakenevat. Kysymys kuitenkin kuuluu: mitä Jeesus piti kaikista tärkeimpänä? Toisin sanoen, mikä edistää Jumalan ja ihmisen suhteen ennalleen palautumista, mikä pelastaa ihmisen kuolemasta elämään?
Jeesuksen vetäydyttyä yksinäisyyteen, rukoilemaan, kaikki etsivät Häntä. Opetuslasten löydettyä Jeesuksen, Hän vastasi heille, heidän huoleensa: ”Menkäämme muualle, läheisiin kyliin, että minä sielläkin saarnaisin, sillä sitä varten minä olen tullut”. Jeesus tuli saarnaamaan siitä, että ”aika on täyttynyt, Jumalan valtakunta on tullut lähelle. Kääntykää ja uskokaa evankeliumi”. Saastaisten henkienkin ulosajaminen oli, jumalallisen vallan ja kirkkauden paljastamisen lisäksi, sen todellisuuden osoittamista, että Jumalan valtakunta on tullut lähelle ja sen Hallitsija on voimakkaampi kuin tämän maailman ruhtinas. Jumala kuitenkin kätkee valtansa hulluuteen ja vähyyteen. Jeesus tuli ”antamaan henkensä lunnaiksi kaikkien puolesta” (Mark. 10:45). Tämän sovitustyön saamme mekin uskolla omistaa omalle kohdallemme.
Toinen huomionarvoinen asia evankeliumitekstissämme on kääntyminen rukouksessa Jumalan puoleen. Tämä nousee tekstistä kahdella tapaa esiin. Ensimmäiseksi opetuslapset puhuivat Jeesukselle Pietarin anopista, joka oli sairaana. Mekin saamme tuoda lähimmäistemme surut, huolet, sairaudet ja ennen kaikkea mahdollisen epäuskon Jumalan eteen Jeesuksessa Kristuksessa. Saamme luottaa, että Taivaallinen Isämme auttaa meitä omalla tavallaan ja ajallaan. Toiseksi Jeesus vetäytyi itse yksinäisyyteen rukoilemaan. Tätä esimerkkiä meidän olisi hyvä seurata ja lähestyä Taivaan Isäämme rukouksessa säännöllisesti. Saamme pyytää johdatusta, rohkeutta ja voimia elämämme kysymyksiin, saamme rukoilla ”tapahtukoon sinun tahtosi” myös minunkin elämässäni.

Kynttilöitä: 2 Liturginen väri: vihreä.3. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 97:6 Psalmi: Ps. 102:16–23 Hallelujasäe: Ps. 97:9
1. lukukappale: 5. Moos. 32:36–39 2. lukukappale: 2. Kor. 1:3–7 Evankeliumi: Mark. 1:29–39

1. lukukappale
5. Moos. 32:36–39
Sillä Herra hankkii oikeuden kansallensa ja armahtaa palvelijoitansa, koska hän näkee, että heidän voimansa on poissa ja että kaikki tyynni on lopussa. Silloin hän kysyy: ’Missä ovat nyt niiden jumalat, missä kallio, johon he turvasivat, missä ne, jotka söivät heidän teurasuhriensa rasvan ja joivat heidän juomauhriensa viinin?’ Nouskoot ne auttamaan teitä, olkoot ne teidän suojananne. Katsokaa nyt, että minä, minä olen, eikä yhtäkään jumalaa ole minun rinnallani. Minä kuoletan ja minä teen eläväksi, minä lyön ja minä parannan; eikä ole sitä, joka pelastaisi minun käsistäni.

2. lukukappale
2. Kor. 1:3–7
Kiitetty olkoon meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen Jumala ja Isä, laupeuden Isä ja kaiken lohdutuksen Jumala, joka lohduttaa meitä kaikessa ahdistuksessamme, että me sillä lohdutuksella, jolla Jumala meitä itseämme lohduttaa, voisimme lohduttaa niitä, jotka kaikkinaisessa ahdistuksessa ovat. Sillä samoin kuin Kristuksen kärsimykset runsaina tulevat meidän osaksemme, samoin tulee meidän osaksemme myöskin lohdutus runsaana Kristuksen kautta. Mutta jos olemme ahdistuksessa, niin tapahtuu se teille lohdutukseksi ja pelastukseksi; jos taas saamme lohdutusta, niin tapahtuu sekin teille lohdutukseksi, ja se vaikuttaa, että te kestätte samat kärsimykset, joita mekin kärsimme; ja toivomme teistä on vahva, koska me tiedämme, että samoin kuin olette osalliset kärsimyksistä, samoin olette osalliset myöskin lohdutuksesta.

Evankeliumi
Mark. 1:29–39
Ja tultuaan ulos synagoogasta he menivät kohta Simonin ja Andreaan taloon Jaakobin ja Johanneksen kanssa. Ja Simonin anoppi makasi sairaana kuumeessa, ja kohta he puhuivat hänestä Jeesukselle. Ja hän meni hänen luoksensa ja nosti hänet ylös, tarttuen hänen käteensä; ja kuume lähti hänestä, ja hän palveli heitä.
Mutta illan tultua, kun aurinko oli laskenut, tuotiin hänen tykönsä kaikki sairaat ja riivatut, ja koko kaupunki oli koolla oven edessä. Ja hän paransi monta, jotka sairastivat moninaisia tauteja, ja paljon riivaajia hän ajoi ulos eikä sallinut riivaajien puhua, koska ne tunsivat hänet.
Ja varhain aamulla, kun vielä oli pimeä, hän nousi, lähti ulos ja meni autioon paikkaan; ja siellä hän rukoili. Mutta Simon ja ne, jotka olivat hänen kanssaan, riensivät hänen jälkeensä; ja löydettyään hänet he sanoivat hänelle: ”Kaikki etsivät sinua”. Ja hän sanoi heille: ”Menkäämme muualle, läheisiin kyliin, että minä sielläkin saarnaisin, sillä sitä varten minä olen tullut”. Ja hän meni ja saarnasi heidän synagoogissaan koko Galileassa ja ajoi ulos riivaajat.

Rukoukset
1. Kaikkivaltias, iankaikkinen Jumala! Katso armollisesti heikkouttamme ja tue meitä voimallisella oikealla kädelläsi. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen kautta.
2. Rakas taivaallinen Isä! Me kiitämme sinua siitä, että Poikasi on opettanut meille tien, joka vie elämään. Anna meille armoa oikein käsittää ja seurata totuuttasi, jonka olet ilmoittanut hänessä. Suo meidän synnistä vapautettuina elää pyhästi ja siten tuntea pyhän sanasi voimaa. Valmista armollisesti tie sanasi julistamiselle kaikkien kansojen keskuudessa ja anna uskovillesi voimaa edistää valtakuntasi tulemista. Anna ihanan sadon kasvaa heidän kylvöstään, niin että nimeäsi ylistettäisiin kaikissa maissa ja valtakuntasi tulisi luoksemme. Herramme Jeesuksen Kristuksen kautta.

Päivän psalmi
Antifoni:
Ps. 97:6
Taivaat julistavat hänen |vanhurskauttansa, *
ja kaikki kansat näkevät hänen |kunniansa.

Psalmi:
Ps. 102:16–23
Silloin pakanat pelkäävät |Herran nimeä *
ja kaikki maan kuninkaat sinun |kunniaasi,
kun Herra |rakentaa Siionin *
ja ilmestyy |kunniassansa,
kun hän kääntyy niiden rukouksen puoleen, jotka ovat kaikkensa |menettäneet, *
eikä enää heidän rukous|tansa hylkää.
Tämä kirjoitettakoon tule|valle polvelle, *
ja kansa, joka vastedes luodaan, on kiit|tävä Herraa,
että hän katseli pyhästä |korkeudestaan, *
että Herra katsoi tai|vaasta maahan,
kuullaksensa |vankien huokaukset, *
vapauttaaksensa kuo|leman lapset,
jotta Siionissa julistettaisiin |Herran nimeä *
ja hänen ylistystänsä Jeru|salemissa,
kun kaikki kansat kokoon|tuvat yhteen, *
ja valtakunnat, palve|lemaan Herraa.
Kunnia Isäl|le ja Pojalle *
ja Py|hälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, |nyt on ja aina, *
iankaikkisesta iankaik|kiseen. Aamen.

Pyhien muistopäivät: Timoteus
2024-01-24
Tunnemme Timoteuksen Paavalin kirjeistä ja Apostolien teoista. Hän oli Paavalin työtoveri, jonka Paavali otti ”siipiensä” suojaan koulutettavaksi lähetystyötä varten seurakunnissa. Apostoli Paavali kutsuu häntä omaksi rakkaaksi hengelliseksi pojakseen (1. & 2. Tim. 1:2). Paavalin opetuksen lisäksi Timoteus oli saanut hyvät eväät jo kotoaan, sillä hän oli kristitty jo kolmannessa polvessa: “Kiitän Jumalaa, kun muistan sen vilpittömän uskon, joka sinulla on ja joka oli jo isoäidilläsi Looiksella ja äidilläsi Eunikella; myös sinulla se on, siitä olen varma.” (2. Tim 1:5) Timoteuksen kodissa olivat Raamatun sana ja laulut olleet ahkerasti esillä. ”Jo lapsuudestasi saakka tunnet pyhät kirjoitukset, jotka voivat tehdä sinut viisaaksi, niin että pelastut uskon kautta, joka on Kristuksessa Jeesuksessa.” (2. Tim. 3:15) Apostoli Paavalin marttyyrikuoleman jälkeen Timoteus mitä suurimmalla todennäköisyydellä palasi työhön Vähä-Aasian seurakuntiin ja myöhemmin itsekin kärsi marttyyrikuoleman 80- tai 90-luvulla toimiessaan Efeson kaitsijana.
Myös nykyään luterilaisissa seurakunnissa tahdomme Timoteuksen tavoin liittyä siihen rikkaaseen uskon ja hengellisen elämän perintöön, jonka olemme Herralta Jeesukselta saaneet kirkkomme isien ja äitien kautta. Tahdomme myös antaa ‘viestikapulan’ eteenpäin ja edelleen opetella ammentamaan entistä syvemmältä näistä lähteistä. Tässä Timoteus on meille hyvänä esikuvana.
Paavali kirjeissään mentoroi Timoteusta ja rohkaisee nuorta pastoria monin tavoin. Hän toivoo Timoteukselle rohkeutta ja uskollisuutta. Timoteuksen saamat kirjeet muodostuvat rohkaisuksi myös kaikille myöhemmille pastoreille. Kirkolle ja sen hengellisiä aarteita hoitavalle paimenviralle on uskottu Kristuksen kallis evankeliumi, joka tulisi uskollisesti välittää eteenpäin sielujen autuudeksi ja seurakuntien rakentumiseksi.
“Pidä esikuvanasi niitä terveitä opetuksia, jotka olet minulta kuullut, ja säilytä se usko ja rakkaus, jonka Kristus Jeesus saa aikaan. Pidä meissä asuvan Pyhän Hengen avulla tallessa se hyvä, mikä on uskottu haltuusi.” (2. Tim. 1:13–14)

Kaikki pyhien muistopäivät täällä.

3. sunnuntai ennen paastonaikaa, Septuagesima
2024-01-28
Juuri ennen evankeliumitekstiämme Jeesus on varoittanut viettelyksistä ja todennut, että ”voi sitä, jonka kautta ne tulevat”. Se, joka viettelee yhden pienistä tai vähäisistä, saa kauhean rangaistuksen. Jeesus on myös kehottanut käytännössä loputtomasti antamaan anteeksi katuvalle veljelle, jos tämä tekee syntiä sinua vastaan. Tästä johtuen apostolit pyytävät lisää uskoa, jotta he voisivat toimia tällä tavalla. Jeesuksen vastaus antaa ymmärtää, että apostolit ovat ymmärtäneet väärin uskon laadun. Kyse ei ole uskon määrästä, vaan uskosta ylipäätään. Pienimmälläkin mahdollisella uskolla saa aikaan erityisen vaikeita asioita.
Evankeliumitekstissämme Jeesus jatkaa vastaustaan apostolien uskoon liittyvään pyyntöön. Jeesus kertoo vertauksen tavallisesta arjesta, ikään kuin kysyen: eivätkö näin teekin kaikki? Eivätkö kaikki kohtele palvelijaansa, tai orjaansa, tällä tavalla? Näin on myös Jumalan valtakunnassa. Kuninkaan orjien eli apostolien tulee todeta olevansa ansiottomia orjia, senkin jälkeen, kun he ovat tehneet kaiken mitä on käsketty. Mitä Jeesus tarkoittaa näillä vertauksillaan? Jumala loi ihmisen tekemään tahtonsa, palvelemaan itseään. Jos ihminen tekee sen mitä oli käsketty, ei ole vielä mikään ansio, vaan ainoastaan se mitä kuuluikin tehdä. Syntiinlankeemuksen seurauksena ihminen ei voi kuitenkaan enää täyttää Jumalan tahtoa eli palvella Häntä. Ihminen ei pysty tekemään edes sitä, mitä oli käsketty tekemään. Tästä johtuu se, että ihminen ei voi ansaita mitään Jumalan edessä. Tämä näkyy kahdessa kohdin: Jotta ihminen pystyisi ansaitsemaan Jumalan edessä palkkion, pitäisi hänen tehdä enemmän kuin Jumala on käskenyt. Koska emme pysty ansaitsemaan mitään, emme pysty pelastamaankaan itseämme Jumalan tahdon rikkomisen aiheuttamalta ansaitulta rangaistukselta. Emme, vaikka yrittäisimme kuinka paljon tahansa. Synnin palkka on ansaittu kuolema. Toiseksi me emme myöskään pysty ansaitsemaan uskon kautta saatuun pelastukseemme mitään lisää, uskoimme tai teimme sitten kuinka paljon tahansa.
Meidän ainoa toivomme on usko. Olkoon se sitten vaikka pienin mahdollinen usko, sinapin siemenen kokoinen. Uskon päämäärä on sielujen pelastus (1. Piet. 1:9). Me pelastumme synnin iankaikkiselta rangaistukselta vain uskon kautta Jeesukseen Kristukseen, siihen mitä Hän teki puolestamme. Tämänkin saamme lahjaksi, emme palkaksi tehdystä työstä. Jeesus teki kaiken valmiiksi, meitä varten, täydellisellä elämällään ja ristinkuolemallaan. Älä epäröi ottaa tehtyä sovitustyötä vastaan, vaikka uskosi olisi vain sinapin siemenen kokoinen.

Kynttilöitä: 2 Liturginen väri: vihreä.3. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 13:6 Psalmi: Ps. 18:2–7 Hallelujasäe: Ps. 31:20
1. lukukappale: 1. Sam. 16:1–13 2. lukukappale: Room. 9:11–23 Evankeliumi: Luuk. 17:7–10

1. lukukappale
1. Sam. 16:1–13
Ja Herra sanoi Samuelille: ”Kuinka kauan sinä suret Saulia? Minähän olen hyljännyt hänet, niin ettei hän enää saa olla Israelin kuninkaana. Täytä sarvesi öljyllä ja mene; minä lähetän sinut beetlehemiläisen Iisain luo, sillä hänen pojistansa minä olen katsonut itselleni kuninkaan.” Mutta Samuel sanoi: ”Kuinka minä voisin mennä sinne? Jos Saul saa sen kuulla, tappaa hän minut.” Herra vastasi: ”Ota mukaasi vasikka ja sano: ’Minä tulin uhraamaan Herralle’. Kutsu sitten Iisai uhrille, niin minä ilmoitan sinulle, mitä sinun on tehtävä; ja voitele minulle se, jonka minä sinulle osoitan.”
Samuel teki, niinkuin Herra oli puhunut. Mutta kun hän tuli Beetlehemiin, tulivat kaupungin vanhimmat vavisten häntä vastaan ja kysyivät: ”Tietääkö tulosi rauhaa?” Hän vastasi: ”Rauhaa. Minä olen tullut uhraamaan Herralle. Pyhittäytykää ja tulkaa minun kanssani uhrille.” Ja hän pyhitti Iisain ja hänen poikansa ja kutsui heidät uhrille. Kun he sitten tulivat ja hän näki Eliabin, ajatteli hän: ”Varmaan on nyt tässä Herran edessä hänen voideltunsa”. Mutta Herra sanoi Samuelille: ”Älä katso hänen näköänsä äläkä kookasta vartaloansa, sillä minä olen hänet hyljännyt. Sillä ei ole, niinkuin ihminen näkee: ihminen näkee ulkomuodon, mutta Herra näkee sydämen.”
Niin Iisai kutsui Abinadabin ja toi hänet Samuelin eteen. Mutta hän sanoi: ”Ei ole Herra tätäkään valinnut”. Silloin Iisai toi Samman esille. Mutta hän sanoi: ”Ei ole Herra tätäkään valinnut”.
Niin toi Iisai seitsemän poikaansa Samuelin eteen. Mutta Samuel sanoi Iisaille: ”Herra ei ole valinnut ketään näistä”.
Ja Samuel kysyi Iisailta: ”Siinäkö olivat kaikki nuorukaiset?” Hän vastasi: ”Vielä on nuorin jäljellä, mutta hän on kaitsemassa lampaita”. Niin Samuel sanoi Iisaille: ”Lähetä noutamaan hänet, sillä me emme istu ruualle, ennenkuin hän tulee tänne”. Silloin tämä noudatti hänet; ja hän oli verevä, kaunissilmäinen ja sorea nähdä. Ja Herra sanoi: ”Nouse ja voitele tämä, sillä hän se on”. Niin Samuel otti öljysarven ja voiteli hänet hänen veljiensä keskellä. Ja Herran henki tuli Daavidiin, siitä päivästä ja yhä edelleen. Sitten Samuel nousi ja meni Raamaan.

2. lukukappale
Room. 9:11–23
Ja ennenkuin kaksoset olivat syntyneetkään ja ennenkuin olivat tehneet mitään, hyvää tai pahaa, niin – että Jumalan valinnan mukainen aivoitus pysyisi, ei tekojen tähden, vaan kutsujan tähden – sanottiin hänelle: ”Vanhempi on palveleva nuorempaa”, niinkuin kirjoitettu on: ”Jaakobia minä rakastin, mutta Eesauta minä vihasin”.
Mitä siis sanomme? Ei kaiketi Jumalassa ole vääryyttä? Pois se! Sillä Moosekselle hän sanoo: ”Minä olen armollinen, kenelle olen armollinen, ja armahdan, ketä armahdan”. Niin se ei siis ole sen vallassa, joka tahtoo, eikä sen, joka juoksee, vaan Jumalan, joka on armollinen. Sillä Raamattu sanoo faraolle: ”Juuri sitä varten minä nostin sinut esiin, että näyttäisin sinussa voimani ja että minun nimeni julistettaisiin kaiken maan päällä”. Niin hän siis on armollinen, kenelle tahtoo, ja paaduttaa, kenen tahtoo.
Sinä kaiketi sanot minulle: ”Miksi hän sitten vielä soimaa? Sillä kuka voi vastustaa hänen tahtoansa?” Niinpä niin, oi ihminen, mutta mikä sinä olet riitelemään Jumalaa vastaan? Ei kaiketi tehty sano tekijälleen: ”Miksi minusta tällaisen teit?” Vai eikö savenvalajalla ole valta tehdä samasta savensa seoksesta toinen astia jaloa, toinen halpaa käyttöä varten? Entä jos Jumala, vaikka hän tahtoo näyttää vihansa ja tehdä voimansa tiettäväksi, on suurella pitkämielisyydellä kärsinyt vihan astioita, jotka olivat valmiit häviöön, ja on tehnyt sen saattaakseen kirkkautensa runsauden ilmi laupeuden astioissa, jotka hän on edeltävalmistanut kirkkauteen?

Evankeliumi
Luuk. 17:7–10
Niin Herra sanoi:
Jos jollakin teistä on palvelija kyntämässä tai paimentamassa, sanooko hän tälle tämän tullessa pellolta: ’Käy heti aterialle’? Eikö hän pikemminkin sano hänelle: ’Valmista minulle ateria, vyöttäydy ja palvele minua, sillä aikaa kuin minä syön ja juon; ja sitten syö ja juo sinä’? Ei kaiketi hän kiitä palvelijaa siitä, että tämä teki, mitä oli käsketty? Niin myös te, kun olette tehneet kaiken, mitä teidän on käsketty tehdä, sanokaa: ’Me olemme ansiottomia palvelijoita; olemme tehneet vain sen, minkä olimme velvolliset tekemään’.”

Rukoukset
1. Laupias Jumala! Kuule kansasi rukous ja pelasta nimesi tähden armollisesti meidät, jotka syystä kärsimme syntiemme vuoksi. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
2. Rakas taivaallinen Isä! Anna meille armo hylätä maailma ja sen meno ja seurata koko elämällämme uskollisesti Poikaasi Jeesusta Kristusta. Varjele meitä ylpeydestä ja luottamasta itseemme. Pidä meidät nöyrinä, niin että turvautuisimme ainoastaan sinun armoosi, sen voimalla kestävästi uskoisimme sinuun ja lopulta saisimme iankaikkisen elämän. Meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen kautta.

Päivän psalmi
Antifoni:
Ps. 13:6
Mutta minä turvaan |sinun armoosi; *
riemuitkoon minun sydämeni sinun |avustasi.

Psalmi:
Ps. 18:2–7
Sydämestäni minä |rakastan sinua, *
Herra, |minun voimani,
Herra, minun kallioni, linnani ja pelastajani, minun |Jumalani, *
vuoreni, jonka turviin minä pakenen, minun kilpeni, autuuteni sarvi ja |varustukseni.
Ylistetty olkoon Herra! – niin |minä huudan, *
ja vihollisistani |minä pelastun.
Kuoleman paulat piirit|tivät minut, *
turmion virrat peljästyt|tivät minut.
Tuonelan paulat |kietoivat minut, *
kuoleman ansat yllät|tivät minut.
Ahdistuksessani minä |rukoilin Herraa *
ja huusin avuksi |Jumalaani;
hän kuuli minun ääneni |temppelistänsä, *
ja minun huutoni hänen edessään kohosi |hänen korviinsa.
Kunnia Isäl|le ja Pojalle *
ja Py|hälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, |nyt on ja aina, *
iankaikkisesta iankaik|kiseen. Aamen.
