Luterilainen.net

Hiljainen lauantai
2026-04-04
Hiljainen lauantai on kirkkovuoden toinen musta päivä. Usein puhutaan pitkäperjantain, mutta vähemmän hiljaisen lauantain mustasta väristä. Vaikka nykyihminen kaipaa hiljaisuutta, tunnemme myös pahaa enteilevän hiljaisuuden.
Pitkäperjantaina laskeutui kuolemanhiljaisuus. Vellova Jerusalem hiljeni sapatinviettoon. Opetuslapset kävivät läpi kaiken päättymistä ja kaiken menettämistä. Kivi Jeesuksen haudalla oli kylmä ja mykkä.
Hiljainen lauantai on saranakohta kärsimystä ilmentävän pitkäperjantain ja Kristuksen riemullista ylösnousemusta juhlistavan pääsiäisen välissä. Se punnitsee toivomme. Aina ihminen ei tiedä, mitä hän toivoo ja kaipaa. Elämässä voi ajaa eteenpäin kaipuu, josta ei saa otetta. Yksi pitää vauhtia ja asettaa tavoitteita. Toinen janoaa elämää ja kokemuksia.
Hiljaisen lauantain teksteihin on poimittu helmi Jobin kirjasta. Kaiken menettänyt, kuolemanhiljaisuuden laidalle saapunut mies tunnustaa toivonsa perustan: ”Mutta minä tiedän Lunastajani elävän, ja viimeisenä hän on seisova multien päällä. Ja sittenkuin tämä nahka on yltäni raastettu ja olen ruumiistani irti, saan minä nähdä Jumalani. Hänet olen minä näkevä apunani; minun silmäni saavat nähdä hänet – eikä vieraana. Munaskuuni hiukeavat sisimmässäni.”(Job.19:25–27)
Viimeinen lause ilmaistaan uudemmassa raamatunkäännöksessa (KR92): ”Tämä minun sydämeni kaipaa.”
Mykkä ja kylmä hautakivi ei vartioikaan utuista epäselvyyttä. Arvailuja sielunvaelluksesta. Oletuksia tämän elämän mustavalkoversiosta. Uskomuksia enkeleistä.
Hiljaisen lauantain mykkä ja kylmä hautakivi vartioi ”aarretta pimeän peitosta” (Jes.45:3). Sillä Kristus ei jäänyt tuonelaan. Hän voitti. Ylösnousemuksellaan hän sinetöi hautamme leposijaksi, jota vartioi kristillinen toivo. Ruumis kyllä maatuu, mutta uskon kautta Kristukseen realisoituu se, mikä pyhässä kasteessa lahjoitetaan: ”Teidän elämänne on kätkettynä Kristuksen kanssa Jumalassa.” (Kol.3:3)
Jobin sisuskalut ”hiukentelivat” taivaallisen kirkkauden odotuksessa. Tämän elämän kärsimykset olivat tehneet tehtävänsä. Katse kääntyi tulevaan. –Lunastajani veisi minut Jumalan tykö! Saisin nähdä hänet, joka omin käsin pyyhkii silmistäni kyyneleet. Ja tämä elämä, kärsimyksineen ja kipeine kysymyksineen, oli taakse jäänyttä.
Sellaista on kristillinen toivo.

Kynttilöitä: 0 Liturginen väri: musta.2. vuosikerta
1. lukukappale: Job 19:25–27 2. lukukappale: 1. Piet. 3:18–22 Evankeliumi: Matt. 27:62–66

1. lukukappale
Job. 19:25–27
Mutta minä tiedän lunastajani elävän, ja viimeisenä hän on seisova multien päällä. Ja sittenkuin tämä nahka on yltäni raastettu ja olen ruumiistani irti, saan minä nähdä Jumalan. Hänet olen minä näkevä apunani; minun silmäni saavat nähdä hänet – eikä vieraana. Munaskuuni hiukeavat sisimmässäni.

2. lukukappale
1. Piet. 3:18–22
Sillä myös Kristus kärsi kerran kuoleman syntien tähden, vanhurskas vääräin puolesta, johdattaaksensa meidät Jumalan tykö; hän, joka tosin kuoletettiin lihassa, mutta tehtiin eläväksi hengessä, jossa hän myös meni pois ja saarnasi vankeudessa oleville hengille, jotka muinoin eivät olleet kuuliaiset, kun Jumalan pitkämielisyys odotti Nooan päivinä, silloin kun valmistettiin arkkia, jossa vain muutamat, se on kahdeksan sielua, pelastuivat veden kautta. Tämän vertauskuvan mukaan vesi nyt teidätkin pelastaa, kasteena – joka ei ole lihan saastan poistamista, vaan hyvän omantunnon pyytämistä Jumalalta – Jeesuksen Kristuksen ylösnousemuksen kautta, hänen, joka on mennyt taivaaseen ja on Jumalan oikealla puolella; ja hänen allensa ovat enkelit ja vallat ja voimat alistetut.

Evankeliumi
Matt. 27:62–66
Seuraavana päivänä, joka oli valmistuspäivän jälkeinen, ylipapit ja fariseukset kokoontuivat Pilatuksen luo ja sanoivat: ”Herra, me muistamme sen villitsijän vielä eläessään sanoneen: ’Kolmen päivän kuluttua minä nousen ylös’. Käske siis tarkasti vartioida hautaa kolmanteen päivään asti, etteivät hänen opetuslapsensa tulisi ja varastaisi häntä ja sanoisi kansalle: ’Hän nousi kuolleista’, ja niin viimeinen villitys olisi pahempi kuin ensimmäinen.” Niin Pilatus sanoi heille: ”Tuossa on vartijaväkeä, menkää, vartioikaa niin hyvin kuin taidatte”. Niin he menivät ja turvasivat haudan lukitsemalla kiven sinetillä ja asettamalla vartijat.

Rukous
Mutta minä tiedän lunastajani elävän, ja viimeisenä hän on seisova multien päällä. Ja sittenkuin tämä nahka on yltäni raastettu ja olen ruumiistani irti, saan minä nähdä Jumalan. Hänet olen minä näkevä apunani; minun silmäni saavat nähdä hänet – eikä vieraana. Munaskuuni hiukeavat sisimmässäni.

Pääsiäisyö
2026-04-04
Pääsiäisyön messussa luetaan pelastushistorian tapahtumia luomisesta (1. Moos. 1:1–5, 26– 2:1) vedenpaisumukseen (1. Moos. 8:1–22) ja vanhan liiton pääsiäiseen (2. Moos. 14:8, 10–16, 21–22). Tekstit muistuttavat Jumalan hyvyydestä niin luomisessa kuin lankeemuksessakin. Jumala loi maailman hyväksi ja siunasi ihmistä runsailla luomakuntansa lahjoilla, mutta Jumala ei hylännyt maailmaa edes ihmisen langettua kapinaan Jumalan sanaa vastaan. Hän valmisti pelastuksen vedessä ja veressä, hukuttavan tulvan päällä kelluneessa arkissa ja kuoleman enkelin ovelta pois käännyttäneessä pääsiäislampaan veressä.
Samalla tavalla pääsiäisyön messun epistolatekstit (Room. 6:3–11 tai Kol. 3:1–4) saarnaavat pelastusta vedessä ja veressä. Herramme ylösnousemuksen suurista suurin evankeliumi tulee meille konkreettisesti, käsin kosketeltavasti. Ikuinen elämä ja lupaus ruumiin ylösnousemuksesta annetaan meille edelleen vedessä ja veressä, niin kuin Jumalan sana lupaa.
Roomalaiskirjeen epistolassa puhutaan Kristuksen kuolemasta synnille ja elämästä Jumalalle, johon meidät on pyhän kasteen sakramentissa haudattu ja ylös nostettu. Paavali puhuu myös Kristuksen kanssa yhteen kasvamisesta eli oksastamisesta ja ristiinnaulitsemisesta. Tätä kaikkea kaste on: Kristuksen ristinkuolemaan lujasti kiinnittymistä ja hänen ylösnousemukseensa yhdistymistä. Läpi tämän elämän meissä kiinni riippuvan synninkin keskellä tämä kastetun kuolema ja uusi elämä Kristuksessa kutsuu meitä ajattelemaan oikein itsestämme (Room. 6:11): meitä määrittää ennen kaikkea tämä kasteen evankeliumin todellisuus eikä synti; me olemme Kristukseen kastettuina synnille kuolleita ja Jumalalle eläviä! Me saamme palvella Jumalaa ja hänen vanhurskauttaan Kristuksen evankeliumin rauhassa. Meidän ei tule enää myöskään ruumiin teoillamme palvella syntiä ja edistää persoonallisen pahan valtakunnan asiaa. Meidät on ostettu Jumalan orjiksi, palvelijoiksi, ja adoptoitu hänen lapsikseen Kristuksessa.
Kolossalaiskirjeen epistolassa Paavali keskittyy ylösnousemuksen todellisuuteen. Hetkeä aiemmin hän on opettanut kasteesta (Kol. 2:11–15). Jälleen sillä on väliä, mitä ja miten me kastetut ajattelemme. Kristuksen kanssa kasteen haudasta nostettuina meidän tulee etsiä ja ajatella taivaallisia eikä maallisia, vaikka elämmekin yhä tässä maailmassa Jumalaa ja lähimmäistä palvellen. Kastettuina olemme yhtäältä jo nousseet Kristuksen kanssa kasteessa uuteen elämään, mutta toisaalta odotamme yhä ruumiimme ylösnousemusta ja uuden, synnistä puhdistetun maailman luomista. Siihen asti meidän elämämme on ”kätkettynä Kristuksen kanssa Jumalassa”. Yhtäältä ”kätkettynä” tarkoittaa, ettei se vielä näy. Itse me näemmekin usein vain oman syntimme, emme niinkään vanhurskauttamme. Toisaalta ”kätkettynä” tarkoittaa, että meidän ikuinen elämämme on Jumalalla tallessa kuin aarre, jonka hän on kätkenyt maahan, kunnes Kristus, ”meidän elämämme”, sen ylösnousemuksen päivänä esiin nostaa.
Pääsiäisyön evankeliumissa (Mark. 16:1–8) Maria Magdaleena, Maria, Jaakobin äiti, ja Salome menevät sapatinjälkeisenä aamuna Jeesuksen haudalle tuodakseen sinne hyvänhajuisia yrttejä ja mennäkseen voitelemaan hänen ruumistaan. Yömessussa palavien kynttilöiden, tuohusten ja mahdollisesti suitsukkeen tuoksu muistuttaa meitä tästä. Naiset näkevät kuitenkin haudan kiven vieritettynä, astuvat sisään ja kohtaavat nuorukaisen, enkelin, joka ilmoittaa heille pääsiäisen ilosanoman. Mielenkiintoisena yksityiskohtana taivaallinen mies mainitsee erikseen Pietarin, jolle evankeliumin viesti tulee viedä. Pietari, joka oli Herransa kieltänyt, mutta katui eikä luopunut uskosta, sai nyt kuulla evankeliumin lohdutuksen! Markuksen evankeliumin lukukappale päättyy kuitenkin pelon tunteeseen. Kristuksen seuraajat eivät enkelinkään ilmestyksestä huolimatta vielä täysin ymmärtäneet. Vasta Ylösnousseen kohtaaminen avasi heidän silmänsä näkemään ja sydämensä uskomaan. Vasta Pyhän Hengen lahja helluntaina sai apostolit julistamaan evankeliumia maailmalle. Pääsiäisyön messussa Pyhä Henki muistuttaa meitä Jumalan sanan ja sakramenttien kautta, että meilläkin on pelastus ja elämä Kristuksessa. Tätä julistavat kaikki pääsiäisyön lukukappaleet. Kasteen armoliittoon palaamme konkreettisesti uudistamalla kastelupaukset, ja alttarin sakramentissa saamme syödä Pääsiäislampaan elämäksemme.

Kynttilöitä: 6 Liturginen väri: valkoinen.2. vuosikerta
Psalmi Antifoni: Ilm. 1:18 Psalmi: Ps. 30:2–6 Hallelujasäe: 2. Moos. 15:2 Vanhan testamentin lukukappaleet: 1. Moos. 1:1–5 26–28 (29–30) 31 – 2:1 1. Moos. 8:1–12 (18–22) 2. Moos. 14:8 10–16 21–22 Jes. 55:1–7 Hes. 36:24–28 Uuden testamentin lukukappale: Room. 6:3–11 tai Kol. 3:1–4 Evankeliumi: Mark. 16:1–8

Vanhan testamentin lukukappaleet
1. Moos. 1:1–5, 26–28 (29–30) 31 – 2:1
Alussa loi Jumala taivaan ja maan. Ja maa oli autio ja tyhjä, ja pimeys oli syvyyden päällä, ja Jumalan Henki liikkui vetten päällä. Ja Jumala sanoi: ”Tulkoon valkeus”. Ja valkeus tuli. Ja Jumala näki, että valkeus oli hyvä; ja Jumala erotti valkeuden pimeydestä. Ja Jumala kutsui valkeuden päiväksi, ja pimeyden hän kutsui yöksi. Ja tuli ehtoo, ja tuli aamu, ensimmäinen päivä. Ja Jumala sanoi: ”Tehkäämme ihminen kuvaksemme, kaltaiseksemme; ja vallitkoot he meren kalat ja taivaan linnut ja karjaeläimet ja koko maan ja kaikki matelijat, jotka maassa matelevat”. Ja Jumala loi ihmisen omaksi kuvaksensa, Jumalan kuvaksi hän hänet loi; mieheksi ja naiseksi hän loi heidät. Ja Jumala siunasi heidät, ja Jumala sanoi heille: ”Olkaa hedelmälliset ja lisääntykää ja täyttäkää maa ja tehkää se itsellenne alamaiseksi; ja vallitkaa meren kalat ja taivaan linnut ja kaikki maan päällä liikkuvat eläimet”. (Ja Jumala sanoi: ”Katso, minä annan teille kaikkinaiset siementä tekevät ruohot, joita kasvaa kaikkialla maan päällä, ja kaikki puut, joissa on siementä tekevä hedelmä; olkoot ne teille ravinnoksi. Ja kaikille metsäeläimille ja kaikille taivaan linnuille ja kaikille, jotka maassa matelevat ja joissa on elävä henki, minä annan kaikkinaiset viheriät ruohot ravinnoksi”. Ja tapahtui niin.) Ja Jumala katsoi kaikkea, mitä hän tehnyt oli, ja katso, se oli sangen hyvää. Ja tuli ehtoo, ja tuli aamu, kuudes päivä. Niin tulivat valmiiksi taivas ja maa kaikkine joukkoinensa.

1. Moos. 8:1–12 (18–22)
Silloin Jumala muisti Nooaa ja kaikkia metsäeläimiä ja kaikkia karjaeläimiä, jotka olivat hänen kanssansa arkissa. Ja Jumala nosti tuulen puhaltamaan yli maan, niin että vesi laskeutui. Ja syvyyden lähteet ja taivaan akkunat sulkeutuivat, ja sade taivaasta taukosi. Ja vesi väistyi väistymistään maan päältä; sadan viidenkymmenen päivän kuluttua alkoi vesi vähentyä. Niin arkki pysähtyi seitsemäntenä kuukautena, kuukauden seitsemäntenätoista päivänä, Araratin vuorille. Ja vesi väheni vähenemistään aina kymmenenteen kuukauteen asti. Kymmenentenä kuukautena, kuukauden ensimmäisenä päivänä, tulivat vuorten huiput näkyviin. Neljänkymmenen päivän kuluttua Nooa avasi arkin ikkunan, jonka hän oli tehnyt, ja laski kaarneen lentoon, ja se lenteli edestakaisin, kunnes vesi maan päältä kuivui. Sitten hän laski luotansa kyyhkysen nähdäksensä, oliko vesi vähentynyt maan pinnalta. Mutta kyyhkynen ei löytänyt paikkaa, missä lepuuttaa jalkaansa, vaan palasi hänen luoksensa arkkiin, sillä koko maa oli vielä veden peitossa; niin hän ojensi kätensä ja otti sen luoksensa arkkiin. Ja hän odotti vielä toiset seitsemän päivää ja laski taas kyyhkysen arkista. Ja kyyhkynen tuli hänen luoksensa ehtoopuolella, ja katso, sen suussa oli tuore öljypuun lehti. Niin Nooa ymmärsi, että vesi oli vähentynyt maan päältä. Mutta hän odotti vielä toiset seitsemän päivää ja laski kyyhkysen lentoon, eikä se enää palannut hänen luoksensa.
(Ja Nooa ja hänen poikansa, vaimonsa ja miniänsä hänen kanssaan lähtivät ulos, niin myös kaikki metsäeläimet, kaikki matelijat ja kaikki linnut, kaikki, mikä liikkuu maan päällä, lähtivät arkista suvuittain. Ja Nooa rakensi alttarin Herralle ja otti kaikkia puhtaita karjaeläimiä ja kaikkia puhtaita lintuja ja uhrasi polttouhreja alttarilla. Ja Herra tunsi suloisen tuoksun ja sanoi sydämessänsä: ”En minä koskaan enää kiroa maata ihmisen tähden; sillä ihmisen sydämen aivoitukset ovat pahat nuoruudesta saakka. Enkä minä koskaan enää tuhoa kaikkea, mikä elää, niinkuin nyt olen tehnyt. Niin kauan kuin maa pysyy, ei lakkaa kylväminen eikä leikkaaminen, ei vilu eikä helle, ei kesä eikä talvi, ei päivä eikä yö.”)

2. Moos. 14:8, 10–16, 21–22
Sillä Herra paadutti faraon, Egyptin kuninkaan, sydämen, niin että hän lähti ajamaan takaa israelilaisia, vaikka israelilaiset olivat lähteneet matkaan voimallisen käden suojassa.
Ja kun farao oli lähellä, nostivat israelilaiset silmänsä ja näkivät, että egyptiläiset olivat tulossa heidän jäljessänsä. Silloin israelilaiset peljästyivät kovin ja huusivat Herraa. Ja he sanoivat Moosekselle: ”Eikö Egyptissä ollut hautoja, kun toit meidät tänne erämaahan kuolemaan? Mitä teit meille, kun johdatit meidät pois Egyptistä! Emmekö sanoneet tätä sinulle Egyptissä? Sanoimmehan: Anna meidän olla rauhassa, että palvelisimme egyptiläisiä. Sillä parempi olisi ollut palvella egyptiläisiä kuin kuolla erämaahan.” Mooses vastasi kansalle: ”Älkää peljätkö; pysykää paikoillanne, niin te näette, minkä pelastuksen Herra tänä päivänä antaa teille; sillä sellaista, minkä näette egyptiläisille tapahtuvan tänä päivänä, ette koskaan enää tule näkemään. Herra sotii teidän puolestanne, ja te olkaa hiljaa.” Ja Herra sanoi Moosekselle: ”Miksi huudat minulle? Sano israelilaisille, että he lähtevät liikkeelle. Mutta sinä nosta sauvasi ja ojenna kätesi meren yli ja halkaise se, niin että israelilaiset voivat käydä meren poikki kuivaa myöten. Ja Mooses ojensi kätensä meren yli. Niin Herra saattoi vahvalla itätuulella, joka puhalsi koko yön, meren väistymään ja muutti meren kuivaksi maaksi; ja vesi jakautui kahtia. Ja israelilaiset kulkivat meren poikki kuivaa myöten, ja vesi oli heillä muurina sekä oikealla että vasemmalla puolella.

Jes. 55:1–7
Kuulkaa, kaikki janoavaiset, tulkaa veden ääreen. Tekin, joilla ei ole rahaa, tulkaa, ostakaa ja syökää; tulkaa, ostakaa ilman rahatta, ilman hinnatta viiniä ja maitoa. Miksi annatte rahan siitä, mikä ei ole leipää, ja työnne ansion siitä, mikä ei ravitse? Kuulkaa minua, niin saatte syödä hyvää, ja teidän sielunne virvoittuu lihavuuden ääressä. Kallistakaa korvanne ja tulkaa minun tyköni; kuulkaa, niin teidän sielunne saa elää. Ja minä teen teidän kanssanne iankaikkisen liiton, annan lujat Daavidin armot. Katso, hänet minä asetin kansoille todistajaksi, kansojen ruhtinaaksi ja käskijäksi. Katso, sinä olet kutsuva pakanoita, joita sinä et tunne, ja pakanat, jotka eivät sinua tunne, rientävät sinun tykösi Herran, sinun Jumalasi, tähden, Israelin Pyhän tähden, sillä hän kirkastaa sinut. Etsikää Herraa silloin, kun hänet löytää voidaan; huutakaa häntä avuksi, kun hän läsnä on. Jumalaton hyljätköön tiensä ja väärintekijä ajatuksensa ja palatkoon Herran tykö, niin hän armahtaa häntä, ja meidän Jumalamme tykö, sillä hänellä on paljon anteeksiantamusta.

Hes. 36:24–28
Minä otan teidät pois pakanakansoista ja kokoan teidät kaikista maista ja tuon teidät omaan maahanne. Ja minä vihmon teidän päällenne puhdasta vettä, niin että te puhdistutte; kaikista saastaisuuksistanne ja kaikista kivijumalistanne minä teidät puhdistan. Ja minä annan teille uuden sydämen, ja uuden hengen minä annan teidän sisimpäänne. Minä poistan teidän ruumiistanne kivisydämen ja annan teille lihasydämen. Henkeni minä annan teidän sisimpäänne ja vaikutan sen, että te vaellatte minun käskyjeni mukaan, noudatatte minun oikeuksiani ja pidätte ne. Niin te saatte asua maassa, jonka minä annoin teidän isillenne; ja te olette minun kansani, ja minä olen teidän Jumalanne.

Uuden testamentin lukukappaleet
Room. 6:3–11
Vai ettekö tiedä, että me kaikki, jotka olemme kastetut Kristukseen Jeesukseen, olemme hänen kuolemaansa kastetut? Niin olemme siis yhdessä hänen kanssaan haudatut kasteen kautta kuolemaan, että niinkuin Kristus herätettiin kuolleista Isän kirkkauden kautta, samoin pitää meidänkin uudessa elämässä vaeltaman. Sillä jos me olemme hänen kanssaan yhteenkasvaneita yhtäläisessä kuolemassa, niin olemme samoin myös yhtäläisessä ylösnousemuksessa, kun tiedämme sen, että meidän vanha ihmisemme on hänen kanssaan ristiinnaulittu, että synnin ruumis kukistettaisiin, niin ettemme enää syntiä palvelisi; sillä joka on kuollut, se on vanhurskautunut pois synnistä. Mutta jos olemme kuolleet Kristuksen kanssa, niin me uskomme saavamme myös elää hänen kanssaan, tietäen, että Kristus, sittenkuin hänet kuolleista herätettiin, ei enää kuole: kuolema ei enää häntä vallitse. Sillä minkä hän kuoli, sen hän kerta kaikkiaan kuoli pois synnistä; mutta minkä hän elää, sen hän elää Jumalalle. Niin tekin pitäkää itsenne synnille kuolleina, mutta Jumalalle elävinä Kristuksessa Jeesuksessa.

Tai:
Kol. 3:1–4
Jos te siis olette herätetyt Kristuksen kanssa, niin etsikää sitä, mikä on ylhäällä, jossa Kristus on, istuen Jumalan oikealla puolella. Olkoon mielenne siihen, mikä ylhäällä on, älköön siihen, mikä on maan päällä. Sillä te olette kuolleet, ja teidän elämänne on kätkettynä Kristuksen kanssa Jumalassa; kun Kristus, meidän elämämme, ilmestyy, silloin tekin hänen kanssaan ilmestytte kirkkaudessa.

Evankeliumi
Mark. 16:1–8
Ja kun sapatti oli ohi, ostivat Maria Magdaleena ja Maria, Jaakobin äiti, ja Salome hyvänhajuisia yrttejä mennäkseen voitelemaan häntä. Ja viikon ensimmäisenä päivänä he tulivat haudalle ani varhain, auringon noustessa. Ja he sanoivat toisilleen: ”Kuka meille vierittää kiven hautakammion ovelta?” Ja katsahtaessaan ylös he näkivät kiven poisvieritetyksi; se oli näet hyvin suuri. Ja mentyään hautakammion sisään he näkivät nuorukaisen istuvan oikealla puolella, puettuna pitkään, valkeaan vaatteeseen; ja he peljästyivät suuresti. Mutta hän sanoi heille: ”Älkää peljästykö; te etsitte Jeesusta, Nasaretilaista, joka oli ristiinnaulittu. Hän on noussut ylös; ei hän ole täällä. Katso, tässä on paikka, johon he hänet panivat. Mutta menkää ja sanokaa hänen opetuslapsillensa ja Pietarille: ’Hän menee teidän edellänne Galileaan; siellä te saatte hänet nähdä, niinkuin hän teille sanoi’.” Niin he tulivat ulos ja pakenivat haudalta, sillä heidät oli vallannut vavistus ja hämmästys, eivätkä sanoneet kenellekään mitään, sillä he pelkäsivät.

Rukoukset
1. Jumala, Kaikkivaltias, joka loit ihmisen sangen ihmeellisesti ja lunastit hänet vielä ihmeellisemmin! Anna meille voima ja tahto seistä vastustamassa kaikkea syntiä, niin että kerran pääsisimme iankaikkiseen iloon. Sinun rakkaan Poikasi Jeesuksen Kristuksen kautta, joka elää ja hallitsee yhdessä sinun ja Pyhän Hengen kanssa yhdessä jumaluudessa aina ja ikuisesti.
2. Kaikkivaltias Jumala ja Isä! Sinä valaiset tämän yön ylösnousseen Vapahtajan kirkkaudella. Täytä meidät valollasi ja ylösnousemuksen voimalla Kristuksessa, jonka hengelliseen ruumiiseen olet meidät pyhässä kasteessa liittänyt. Uudista elämämme, ruumiimme ja sielumme, että koko sydämestämme ja uskon kuuliaisuudessa palvelisimme sinua. Tätä pyydämme Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme kautta, joka hallitsee sinun ja Pyhän Hengen kanssa aina ja iankaikkisesti.

Päivän psalmi
Antifoni:
Ilm. 1:18
Ja minä olin |kuollut, *
ja katso, minä elän aina ja ian|kaikkisesti.

Psalmi:
Ps. 30:2–6
Minä ylistän sinua, Herra, sillä sinä pelastit |minut *
etkä sallinut viholliseni |iloita minusta.
Herra, minun Jumalani, sinua minä |huusin, *
ja sinä |paransit minut.
Herra, sinä nostit minun sieluni tuone|lasta, *
sinä herätit minut henkiin hautaan vaipu|vien joukosta.
Veisatkaa kiitosta Herralle, te hänen |hurskaansa, *
ylistäkää hänen pyhää |nimeänsä.
Sillä silmänräpäyksen kestää hänen |vihansa, *
eliniän |hänen armonsa;
ehtoolla on itku |vieraana, *
mutta |aamulla ilo.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

Pääsiäispäivä
2026-04-05
Jeesuksen ylösnousemus on Jumalan vastaus synnin, kuoleman ja Perkeleen tyrannialle. Koska Kristus on noussut kuolleista, on meidätkin herätetty uuteen elämään ja kerran myös ruumiimme nousevat uutena iankaikkisuutta varten.
Varhain sapatin jälkeisenä aamuna, mikä vastaa meidän sunnuntaiaamuamme, naiset menevät Jeesuksen haudalle. Jostain syystä Johannes tahtoo keskittyä vain Maria Magdaleenaan, vaikka pian tämä puhuukin monikossa: ”emmekä tiedä, mihin ovat hänet panneet” (Joh 20:2). Luukas kertoo, että naisia oli useitakin, nimeltä hän mainitsee Maria Magdaleenan, Johannan ja Jaakobin äidin Marian (Luuk 24:10).
Kaiken kaikkiaan evankelistat kertovat, että naiset menivät jatkamaan Jeesuksen keskenjäänyttä hautaan voitelemista ja että siihen oli varattu sata mittaa (n. 30 kg) mirhan ja aaloen seosta. He kertovat maanjäristyksestä, pois vieritetystä kivestä, tajuttomina maassa makaavista sotilaista sekä kahdesta valkopukuisesta nuorukaisesta eli enkelistä, jotka ilmoittavat ristiinnaulitun Jeesuksen nousseen haudasta. Johanneksen ei tarvitse kaikkea tätä toistaa, sillä hän olettaa sen olevan jo tuttua kristityille.
Sen sijaan muistellessaan elämänsä järisyttävintä päivää hän tuo esille jotain, mitä muut eivät ole kertoneet. Kun naiset tulevat ilmoittamaan apostoleille, että Jeesuksen ruumis on viety pois, eivät he usko (Luuk 24:11). Pietari kuitenkin lähtee haudalle ja Johannes liittyy hänen seuraansa. Nuoremmuuttaan Johannes juoksee nopeammin perille ja näkee tyhjän haudan, mutta antaa kuitenkin Pietarin astua ensin sisälle luolaan. Kumpikin heistä näkee Jeesuksen käärinliinat paikallaan, mikä olisi eriskummallista, jos sotilaat olisivat vieneet ruumiin pois. Tullessaan sisään hautaan ja katsoessaan lähemmin kasvoja peittänyttä liinaa ja pellavaista liinavaatetta (τα οθονια, vrt. Pietarin näky Ap.t. 10:11 ja artikkeli: Torinon käärinliina) Johannes kertoo uskon ylösnousemukseen syttyneen hänessä (επιστευσεν).
He näkivät omin silmin haudan olevan tyhjä ja ymmärsivät silloin Jeesuksen tarkoittaneen tätä puhuessaan Ihmisen Pojan ylösnousemisesta. Samoin he tuolla hetkellä ymmärsivät Vanhan testamentin kirjoitusten ennustaneen kaiken tämän. Tätä tarkoitti se, että Daavidin pojan kuninkuus on pysyvä ikuisesti (2. Sam. 7:16) ja että Herran kärsivä palvelija näkee ahdistuksensa jälkeen valon (LXX: Jes. 53:11).

Kynttilöitä: 6 Liturginen väri: valkoinen.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 118:24 Psalmi: Ps. 118:15–23 (24) Hallelujasäe: 1. Kor. 15:54 (57)
1. lukukappale: Hoos. 6:1–3 tai Hes. 37:1–14 2. lukukappale: 1. Kor. 15:12–22 Evankeliumi: Joh. 20:1–10

1. lukukappale
Hoos. 6:1–3
Tulkaa, palatkaamme Herran tykö, sillä hän on raadellut meitä, ja parantaa meidät, hän on lyönyt meitä, ja sitoo meidät. Hän tekee meidät eläviksi kahden päivän kuluttua, kolmantena päivänä hän meidät herättää, ja me saamme elää hänen edessänsä. Niin tuntekaamme, pyrkikäämme tuntemaan Herra: hänen nousunsa on varma kuin aamurusko, hän tulee meille kuin sade, kuin kevätsade, joka kostuttaa maan.
Tai:
Hes. 37:1–14
Herran käsi tuli minun päälleni ja vei minut pois Herran hengessä ja laski minut keskelle laaksoa. Ja se oli täynnä luita. Ja hän kuljetti minua ympäri niitten ohitse; ja katso, niitä oli hyvin paljon laakson kamaralla, ja katso, ne olivat hyvin kuivia. Niin hän sanoi minulle: ”Ihmislapsi, voivatkohan nämä luut tulla eläviksi?” Mutta minä sanoin: ”Herra, Herra, sinä sen tiedät”. Niin hän sanoi minulle: ”Ennusta näistä luista ja sano niille: Kuivat luut, kuulkaa Herran sana. Näin sanoo Herra, Herra näille luille: Katso, minä annan tulla teihin hengen, ja te tulette eläviksi. Minä panen teihin jänteet, kasvatan teihin lihan, vedän yllenne nahan ja annan teihin hengen, ja te tulette eläviksi. Ja te tulette tietämään, että minä olen Herra.” Minä ennustin, niinkuin minua oli käsketty. Ja kävi humahdus, kun minä ennustin; ja katso, kuului kolina, ja luut lähenivät toisiaan, luu luutansa. Minä näin, ja katso: niihin tulivat jänteet ja kasvoi liha, ja päälle vetäytyi niihin nahka; mutta henkeä niissä ei ollut. Niin hän sanoi minulle: ”Ennusta hengestä, ennusta, ihmislapsi, ja sano hengelle: Näin sanoo Herra, Herra: Tule, henki, neljästä tuulesta ja puhalla näihin surmattuihin, että ne tulisivat eläviksi.” Minä ennustin, niinkuin hän oli minua käskenyt, ja niihin tuli henki, ja ne tulivat eläviksi ja nousivat ylös jaloillensa: ylenmäärin suuri joukko. Ja hän sanoi minulle: ”Ihmislapsi, nämä luut ovat koko Israelin heimo. Katso, he sanovat: ’Meidän luumme ovat kuivettuneet, toivomme on mennyttä, me olemme hukassa’. Sentähden ennusta ja sano heille: Näin sanoo Herra, Herra: Katso, minä avaan teidän hautanne ja nostan teidät, minun kansani, ylös haudoistanne ja vien teidät Israelin maahan. Ja siitä te tulette tietämään, että minä olen Herra, kun minä avaan teidän hautanne ja nostan teidät, minun kansani, ylös haudoistanne. Ja minä annan teihin henkeni, niin että te tulette eläviksi, ja sijoitan teidät omaan maahanne. Ja te tulette tietämään, että minä olen Herra: minä olen puhunut, ja minä sen teen, sanoo Herra.”

2. lukukappale
1. Kor. 15:12–22
Mutta jos Kristuksesta saarnataan, että hän on noussut kuolleista, kuinka muutamat teistä saattavat sanoa, ettei kuolleitten ylösnousemusta ole? Vaan jos ei ole kuolleitten ylösnousemusta, ei Kristuskaan ole noussut. Mutta jos Kristus ei ole noussut kuolleista, turha on silloin meidän saarnamme, turha myös teidän uskonne; ja silloin meidät myös havaitaan vääriksi Jumalan todistajiksi, koska olemme todistaneet Jumalaa vastaan, että hän on herättänyt Kristuksen, jota hän ei ole herättänyt, jos kerran kuolleita ei herätetä. Sillä jos kuolleita ei herätetä, ei Kristuskaan ole herätetty. Mutta jos Kristus ei ole herätetty, niin teidän uskonne on turha, ja te olette vielä synneissänne. Ja silloinhan Kristuksessa nukkuneetkin olisivat kadotetut. Jos olemme panneet toivomme Kristukseen ainoastaan tämän elämän ajaksi, niin olemme kaikkia muita ihmisiä surkuteltavammat. Mutta nytpä Kristus on noussut kuolleista, esikoisena kuoloon nukkuneista. Sillä koska kuolema on tullut ihmisen kautta, niin on myöskin kuolleitten ylösnousemus tullut ihmisen kautta. Sillä niinkuin kaikki kuolevat Aadamissa, niin myös kaikki tehdään eläviksi Kristuksessa.

Evankeliumi
Joh. 20:1–10
Mutta viikon ensimmäisenä päivänä Maria Magdaleena meni varhain, kun vielä oli pimeä, haudalle ja näki kiven otetuksi pois haudan suulta. Niin hän riensi pois ja tuli Simon Pietarin luo ja sen toisen opetuslapsen luo, joka oli Jeesukselle rakas, ja sanoi heille: ”Ovat ottaneet Herran pois haudasta, emmekä tiedä, mihin ovat hänet panneet”. Niin Pietari ja se toinen opetuslapsi lähtivät ja menivät haudalle. Ja he juoksivat molemmat yhdessä; mutta se toinen opetuslapsi juoksi edellä, nopeammin kuin Pietari, ja saapui ensin haudalle. Ja kun hän kurkisti sisään, näki hän käärinliinat siellä; kuitenkaan hän ei mennyt sisälle. Niin Simon Pietarikin tuli hänen perässään ja meni sisälle hautaan ja näki käärinliinat siellä ja hikiliinan, joka oli ollut hänen päässään, ei pantuna yhteen käärinliinojen kanssa, vaan toiseen paikkaan erikseen kokoonkäärittynä. Silloin toinenkin opetuslapsi, joka ensimmäisenä oli tullut haudalle, meni sisään ja näki ja uskoi. Sillä he eivät vielä ymmärtäneet Raamattua, että hän oli kuolleista nouseva. Niin opetuslapset menivät takaisin kotiinsa.

Rukous
Kaikkivaltias, iankaikkinen Jumala, joka muinoin johdatit kansasi Mooseksen kautta Egyptin maasta ja käskit sen viettää joka vuosi pääsiäisjuhlaa ja syödä pääsiäislammasta! Taivaallinen Isä, vie meidätkin ulos hengellisestä Egyptistä ja tee meidät osallisiksi todellisesta pääsiäislampaasta, Pojastasi Jeesuksesta Kristuksesta, joka tänä päivänä on saanut voiton kuolemasta, avannut meille tien iankaikkiseen elämään ja nyt elää ja hallitsee sinun ja Pyhän Hengen kanssa iankaikkisesta iankaikkiseen.

Päivän psalmi
Antifoni:
Ps. 118:24
Tämä on se päivä, jonka Herra on |tehnyt;
* riemuitkaamme ja iloit|kaamme siitä.

Psalmi:
Ps. 118:15–23
Riemun ja pelastuksen huuto kuuluu vanhurskaitten |majoissa: *
Herran oikea käsi tekee väke|viä tekoja.
Herran oikea käsi |korottaa, *
Herran oikea käsi tekee väke|viä tekoja.
En minä kuole, vaan |elän *
ja julistan |Herran töitä.
Herra minua kyllä |kuritti, *
mutta kuolemalle hän ei |minua antanut.
Avatkaa minulle vanhurskauden |portit, *
käydäkseni niistä sisälle |kiittämään Herraa.
Tämä on Herran |portti: *
vanhurskaat käyvät |siitä sisälle.
Minä kiitän sinua siitä, että vastasit |minulle *
ja tulit minulle |pelastajaksi.
Se kivi, jonka rakentajat hylkä|sivät, *
on tullut |kulmakiveksi.
Herralta tämä on |tullut; *
se on ihmeellistä meidän |silmissämme.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

2. pääsiäispäivä
2026-04-06
Toisen pääsiäispäivän evankeliumeissa avautuu näky kahden erilaisen maailman todellisuuteen. Luther puhuu Kainin ja Aabelin kirkosta, jotka edustavat näitä vastakohtaisia todellisuuksia. Vapahtajan ylösnousemus saa hänen omissaan aikaan valtavan pelonsekaisen riemun ja sisäisen palon viedä ylösnousemuksen todistusta eteenpäin. Kristus itse tulee heitä vastaan, tervehtii heitä lohdutuksen sanoin ja kehottaa viemään sanaa ylösnousemuksesta kaikille veljille Galileaan, jossa he saavat nähdä hänet. Myöhemmin heidät tullaan vielä pukemaan voimalla korkeudesta, jotta usko ylösnousseeseen muuttuu rohkeudeksi ja sydämen uskoksi.
Kainin kirkon väki taas alkaa kirkkonsa asein taistelemaan ylösnousemuksen todistusta vastaan valheen ja mammmonan moninaisin keinoin. Jo paratiisista sielunvihollinen käytti valheen ja petoksen metodejaan. Matteuksen evankeliumissa hämmästyneet ja ymmällään olevat sotilaat tulevat hädissään kertomaan ylösnousemuksen selittämättömästä ihmeestä. Roomalainen sotilas, joka ei koskaan vartiopaikallaan uskaltaisi nukahtaa, on valmis kunniansa menettämisen uhallakin sotkeutumaan valheen verkkoon pelastaakseen oman nahkansa. Rahalla maksetaan tarvittaessa hiljaisiksi niin maaherrat kuin heidän kätyrinsäkin. Sama valheen henki tulee sokaisemaan tulevatkin sukupolvet läpi vuosisatojen. Kristuksen voitto Golgatalla ja ylösnousemus ovat myrkkyä Kainin kirkonväelle, joka on ainaisessa sodassa totuutta vastaan, joka löytyy Kristuksessa.
Kristuksen seuraajat taas saavat olla riemullisen ylösnousemuksen todistajia aina maan ääriin asti, kunnes Hän tulee takaisin. Täällä ajassa ei ole taistelu lihaa ja verta vastaan vaan maailman avaruuksissa vallitsevia henkivaltoja vastaan, jotka Kristus on kuolemallaan ja ylösnousemuksellaan kukistanut. Totisesti Hän on ylösnoussut.

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: valkoinen.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Luuk. 24:34 Psalmi: Ps. 16:8–11 Hallelujasäe: Luuk. 24:32
1. lukukappale: Ps. 31:20–23 2. lukukappale: 2. Kor. 5:15–21 Evankeliumi: Joh. 20:11–18

1. lukukappale
Ps. 31:20–23
Kuinka suuri on sinun hyvyytesi, jonka talletat pelkääväisillesi ja jota osoitat sinuun turvaaville ihmislasten edessä! Sinä peität heidät kasvojesi suojaan ihmisten salavehkeiltä; sinä kätket heidät turvaan kielten riidalta. Kiitetty olkoon Herra, sillä hän osoitti minulle ihmeellisen armonsa piiritetyssä kaupungissa. Minä sanoin hädässäni: ”Minä olen sysätty pois sinun silmiesi edestä”. Kuitenkin sinä kuulit minun rukousteni äänen, kun minä sinua huusin.

2. lukukappale
2. Kor. 5:15–21
Ja hän on kuollut kaikkien edestä, että ne, jotka elävät, eivät enää eläisi itselleen, vaan hänelle, joka heidän edestään on kuollut ja ylösnoussut. Sentähden me emme tästä lähtien tunne ketään lihan mukaan; jos olemmekin tunteneet Kristuksen lihan mukaan, emme kuitenkaan nyt enää tunne. Siis, jos joku on Kristuksessa, niin hän on uusi luomus; se, mikä on vanhaa, on kadonnut, katso, uusi on sijaan tullut. Mutta kaikki on Jumalasta, joka on sovittanut meidät itsensä kanssa Kristuksen kautta ja antanut meille sovituksen viran. Sillä Jumala oli Kristuksessa ja sovitti maailman itsensä kanssa eikä lukenut heille heidän rikkomuksiaan, ja hän uskoi meille sovituksen sanan. Kristuksen puolesta me siis olemme lähettiläinä, ja Jumala kehoittaa meidän kauttamme. Me pyydämme Kristuksen puolesta: antakaa sovittaa itsenne Jumalan kanssa. Sen, joka ei synnistä tiennyt, hän meidän tähtemme teki synniksi, että me hänessä tulisimme Jumalan vanhurskaudeksi.

Evankeliumi
Joh. 20:11–18
Mutta Maria seisoi haudan edessä ulkopuolella ja itki. Kun hän näin itki, kurkisti hän hautaan ja näki kaksi enkeliä valkeissa vaatteissa istuvan, toisen pääpuolessa ja toisen jalkapuolessa, siinä, missä Jeesuksen ruumis oli maannut. Nämä sanoivat hänelle: ”Vaimo, mitä itket?” Hän sanoi heille: ”Ovat ottaneet pois minun Herrani, enkä tiedä, mihin ovat hänet panneet”. Tämän sanottuaan hän kääntyi taaksepäin ja näki Jeesuksen siinä seisovan, eikä tiennyt, että se oli Jeesus. Jeesus sanoi hänelle: ”Vaimo, mitä itket? Ketä etsit?” Tämä luuli häntä puutarhuriksi ja sanoi hänelle: ”Herra, jos sinä olet kantanut hänet pois, sano minulle, mihin olet hänet pannut, niin minä otan hänet”. Jeesus sanoi hänelle: ”Maria!” Tämä kääntyi ja sanoi hänelle hebreankielellä: ”Rabbuuni!” se on: opettaja. Jeesus sanoi hänelle: ”Älä minuun koske, sillä en minä ole vielä mennyt ylös Isäni tykö; mutta mene minun veljieni tykö ja sano heille, että minä menen ylös, minun Isäni tykö ja teidän Isänne tykö, ja minun Jumalani tykö ja teidän Jumalanne tykö”. Maria Magdaleena meni ja ilmoitti opetuslapsille, että hän oli nähnyt Herran ja että Herra oli hänelle näin sanonut.

Rukoukset
1. Kaikkivaltias Jumala, joka annoit ainoan Poikasi Jeesuksen Kristuksen voittaa kuoleman ja avata meille iankaikkisen elämän tien! Suo armollisesti, että me lujasti uskoisimme häneen, välttäisimme iankaikkisen kuoleman ja eläisimme hänen kanssaan iankaikkisesti. Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme kautta.
2. Herra Jumala, taivaallinen Isä, joka annoit Poikasi Jeesuksen Kristuksen ilmestyä kahdelle opetuslapselle Emmauksen tiellä! Me rukoilemme sinua: valaise sydämemme sanallasi ja Pyhällä Hengelläsi, että pysyisimme lujina uskossa, turvautuisimme uskollisesti sanaasi, puhuisimme siitä mielellämme ja tutkisimme sitä ahkerasti. Ja jos meidän täytyy Kristuksen esikuvan mukaisesti kärsiä paljon täällä maailmassa, niin anna meidän kuitenkin saada ja säilyttää sanasi lohdutus, kunnes rakas Poikasi herättää meidät tämän elämän jälkeen iankaikkiseen elämään. Tätä rukoilemme hänen nimessään.

Päivän psalmi
Antifoni:
Luuk. 24:34
Herra on toti|sesti *
noussut |ylös kuolleista!

Psalmi:
Ps. 16:8–11
Minä pidän Herran aina edes|säni; *
kun hän on minun oikealla puolellani, en |minä horju.
Sentähden minun sydämeni iloitsee ja sieluni |riemuitsee, *
ja myös minun ruumiini |asuu turvassa.
Sillä sinä et hylkää minun sieluani |tuonelaan *
etkä anna hurskaasi |nähdä kuolemaa.
Sinä neuvot minulle elämän tien; ylenpalttisesti on iloa sinun kasvojesi |edessä, *
ihanuutta sinun oikeassa kädessäsi ian|kaikkisesti.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

Pääsiäisen jälkeinen tiistai
2026-04-07
Jeesuksen ylösnousemuksesta alkaa kirkkovuodessa 50 päivän mittainen pääsiäisen jälkivietto. Se on siinä mielessä poikkeuksellista aikaa kirkkovuodessa, että liturginen väri pysyy koko ajan juhlavana valkoisena ja kynttilöiden määräkin on normaalin kahden sijaan neljä. Mutta jatkuvalle juhlalle on syynsä, sillä Kirkon Herra lunasti omansa ylösnousemuksessa ja tämä on suurin lahja, mitä kukaan ihminen voi vastaanottaa – siksi myös suuri ja pitkä juhlinta. Tuohon aikaan sisältyy myös Jeesuksen taivaaseenastuminen helatorstaina, joka on 40 päivää pääsiäisestä. Ja kymmenen päivää tämän helatorstain jälkeen on helluntai.
Pääsiäisen jälkeisellä viikolla tiistaista lauantaihin keskitytään Jeesuksen ylösnousemuksen jälkeisiin tapahtumiin evankeliumien lopussa ja luetaan myös lähes joka päivä katkelma Apostolien teoista. Tätä pääsiäisen jälkeistä viikkoa on edeltänyt hiljainen viikko – ja näiden viikkojen sävyt todella ovat hyvin erilaiset. Hiljaisella viikolla horisontissa näkyy koko ajan risti ja Golgata. Pääsiäisen jälkeisellä viikolla ristin lisäksi näkyy myös tyhjä hauta. Sillä Kristus on ylösnoussut!
Nyt tiistaina teksteinä ovat osa Paavalin saarnasta Pisidian Antiokiassa ja Jeesuksen ilmestyminen opetuslapsilleen Jerusalemissa Luukkaan evankeliumista. Molempia puheita yhdistää se, että ne vievät kuulijan Vanhaan Testamenttiin. Jeesus osoittaa, että Mooseksen laki, profeetat ja psalmit olivat aina julistaneet hänestä ja tästä pääsiäisestä – kun maailman synnit sovitettiin. Myös Paavali, Jeesuksen seuraajana, julistaa tätä samaa. Apostoli aloittaa kertomalla vanhan liiton viimeisestä profeetasta, Johannes Kastajasta. Sitten Paavalikin kohta kohdalta osoittaa synagoogan kuulijakunnalleen, miten laki, profeetat ja psalmit profetoivat juuri tästä Jeesuksesta Kristuksesta.
Mutta miksi tällainen todistelu on niin tärkeää? Eikö meille kristityille ole aivan selvää se, että Vanha Testamentti todella todistaa Jeesuksesta? Sitä selittämään meille on annettu myös Uusi Testamentti. Ja tässä kohdin on hyödyllistä huomata – Jeesuksen puhuessa opetuslapsilleen pari päivää ylösnousemuksensa jälkeen ja Paavalin puhuessa Pisidian Antiokiassa vuosia noiden tapahtumien jälkeen – että tässä vaiheessa Uutta Testamenttia ei ollut vielä koottu ja kirjoitettu. Jumalan Sana, jota apostolit lukivat, oli edelleenkin se sama Vanha Testamentti, jota myös juutalaiset lukivat synagoogissa. Pikkuhiljaa vuosien saatossa apostolien kiertokirjeet alkoivat kiertää seurakunnissa ja luettavaksi tuli myös evankeliumeja. Kaikelle tälle todistukselle Jeesuksesta Kristuksesta haettiin tuki Vanhasta Testamentista. Ja tätä myös tarkoittaa Luukkaan sanat: ”Silloin hän avasi heidän ymmärryksensä käsittämään kirjoitukset.” Ja tämän jälkeen Jeesus ohjaa: ”Niin on kirjoitettu, että Kristus oli kärsivä ja kolmantena päivänä nouseva kuolleista, ja että parannusta syntien anteeksisaamiseksi on saarnattava hänen nimessänsä kaikille kansoille, alkaen Jerusalemista. Te olette tämän todistajat.” Vielä Jeesus lupaa Pyhän Henkensä ja helluntaista viimeistään lähti liikkeelle tämä todistamisen valtava aalto. Pyhä Henki inspiroi apostoleja kirjoittamaan ja todistamaan, ja näin alkoi muodostua se, mitä me kutsumme Raamatuksi ja jossa on sekä Vanha, että Uusi Testamentti.
Raamattua lukiessa on aina hyvä pysähtyä toteamaan, että se on yksi kokonaisuus ja sen keskus on Kristus. Tähän Jeesus itse ja hänen apostolinsa myös todistuksensa tähtäsivät. Ja mikä parasta, sinäkin olet tämän todistaja!

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: valkoinen Ei vuosikertaa
Päivän psalmi Ps. 105:1–10
Lukukappale: Ap. t. 13:23–33 Evankeliumi: Luuk. 24:36–49

Lukukappale
Ap. t. 13:23–33
Tämän jälkeläisistä on Jumala lupauksensa mukaan antanut tulla Jeesuksen Israelille Vapahtajaksi, sittenkuin Johannes ennen hänen tuloansa oli saarnannut parannuksen kastetta kaikelle Israelin kansalle. Mutta kun Johannes oli juoksunsa päättävä, sanoi hän: ’En minä ole se, joksi minua luulette; mutta katso, minun jälkeeni tulee se, jonka kenkiä minä en ole arvollinen jaloista riisumaan’. Miehet, veljet, te Aabrahamin suvun lapset, ja te, jotka Jumalaa pelkäätte, meille on tämän pelastuksen sana lähetetty. Sillä koska Jerusalemin asukkaat ja heidän hallitusmiehensä eivät Jeesusta tunteneet, niin he tuomitessaan hänet myös toteuttivat profeettain sanat, joita kunakin sapattina luetaan; ja vaikka he eivät löytäneet mitään, mistä hän olisi kuoleman ansainnut, anoivat he Pilatukselta, että hänet surmattaisiin. Ja kun he olivat täyttäneet kaiken, mikä hänestä on kirjoitettu, ottivat he hänet alas puusta ja panivat hautaan. Mutta Jumala herätti hänet kuolleista. Ja hän ilmestyi useina päivinä niille, jotka olivat tulleet hänen kanssansa Galileasta Jerusalemiin ja jotka nyt ovat hänen todistajansa kansan edessä. Ja me julistamme teille sen hyvän sanoman, että Jumala on isille annetun lupauksen täyttänyt meidän lapsillemme, herättäen Jeesuksen, niinkuin myös toisessa psalmissa on kirjoitettu: ’Sinä olet minun Poikani, tänä päivänä minä olen sinut synnyttänyt’.

Evankeliumi
Luuk. 24:36–49
Mutta heidän tätä puhuessaan Jeesus itse seisoi heidän keskellään ja sanoi heille: ”Rauha teille!” Niin heidät valtasi säikähdys ja pelko, ja he luulivat näkevänsä hengen. Mutta hän sanoi heille: ”Miksi olette hämmästyneet, ja miksi nousee sellaisia ajatuksia teidän sydämeenne? Katsokaa minun käsiäni ja jalkojani ja nähkää, että minä itse tässä olen. Kosketelkaa minua ja katsokaa, sillä ei hengellä ole lihaa eikä luita, niinkuin te näette minulla olevan.” Ja tämän sanottuaan hän näytti heille kätensä ja jalkansa. Mutta kun he eivät vielä uskoneet, ilon tähden, vaan ihmettelivät, sanoi hän heille: ”Onko teillä täällä jotakin syötävää?” Niin he antoivat hänelle palasen paistettua kalaa. Ja hän otti ja söi heidän nähtensä. Ja hän sanoi heille: ”Tätä tarkoittivat minun sanani, kun minä puhuin teille ollessani vielä teidän kanssanne, että kaiken pitää käymän toteen, mikä minusta on kirjoitettu Mooseksen laissa ja profeetoissa ja psalmeissa”. Silloin hän avasi heidän ymmärryksensä käsittämään kirjoitukset. Ja hän sanoi heille: ”Niin on kirjoitettu, että Kristus oli kärsivä ja kolmantena päivänä nouseva kuolleista, ja että parannusta syntien anteeksisaamiseksi on saarnattava hänen nimessänsä kaikille kansoille, alkaen Jerusalemista. Te olette tämän todistajat. Ja katso, minä lähetän teille sen, jonka minun Isäni on luvannut; mutta te pysykää tässä kaupungissa, kunnes teidän päällenne puetaan voima korkeudesta.”

Psalmi
Ps. 105:1–6 (7–10)
Kiittäkää Herraa, julistakaa hänen |nimeänsä, *
tehkää hänen suuret tekonsa tiettäviksi kansojen |keskuudessa.
Laulakaa hänelle, |veisatkaa hänelle, *
puhukaa kaikista hänen |ihmeistänsä.
Hänen pyhä nimensä olkoon teidän |kerskauksenne; *
iloitkoon niiden sydän, jotka et|sivät Herraa.
Kysykää Herraa ja |hänen voimaansa, *
etsikää alati hänen |kasvojansa.
Muistakaa hänen ihmetöitänsä, jotka |hän on tehnyt, *
hänen ihmeitänsä ja hänen suunsa |tuomioita,
te Aabrahamin, hänen palveli|jansa, siemen, *
Jaakobin lapset, te hänen |valittunsa.
(Hän, Herra, on meidän |Jumalamme; *
hänen tuomionsa käyvät |yli kaiken maan.
Hän muistaa liittonsa ian|kaikkisesti, *
säätämänsä sanan hamaan tu|hansiin polviin,
liittonsa, jonka hän teki Aabra|hamin kanssa, *
ja Iisakille vanno|mansa valan.
Hän vahvisti sen käskyksi |Jaakobille, *
Israelille iankaikki|seksi liitoksi.)
Kunnia Isäl|le ja Pojalle *
ja Py|hälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, |nyt on ja aina, *
iankaikkisesta iankaik|kiseen. Aamen.

Pääsiäisen jälkeinen keskiviikko
2026-04-08
Pääsiäisen jälkeisen tiistain teksteissä kuultiin apostoli Paavalin saarnaa ja oltiin Jeesuksen kanssa Jerusalemissa, kun hän ilmestyi opetuslapsilleen. No nyt keskiviikkona kuulemme apostoli Pietarin saarnaa ja olemme Jeesuksen kanssa tällä kertaa Galileassa, kun hän jälleen ilmestyy opetuslapsilleen.
Pietarin saarna on helluntailta, ja se on niin Kristus -keskeinen kuin saarnan pitää ollakin. Tällä kertaa todistus ylösnousseesta Jeesuksesta vahvistetaan profeetta Daavidin sanoilla (Ps. 16). Tämäkin Vanhan Testamentin psalmi jo ennalta kertoi tapahtuneen ylösnousemuksen. Pietarin Kristus -keskeisyys johtuu siitä, että kirkko todellakin ja oikeasti elää Jeesuksesta. Pietari tiesi tarkalleen omissa nahoissaan, että ilman Jeesusta hänestä ei olisi mihinkään, eikä hänellä olisi mitään. Oli Jumalan antama lahja sitten maallista tai taivaallista, niin se tulee Herralta. Tiberiaanjärven rannalla nuotion äärellä tästä muistutettiin opetuslapsia. Koko yö oli jälleen kalastettu, mutta mitään ei ollut saatu. Jeesus ohjaa kalastajia heittämään verkot toiselle puolelle venettä – ja näin Herran sanan myötä yksi kalastusihme on jälleen valmis. Niinpä apostoli Johannes lausuu nämä sanat: ”Se on Herra”. Ja opetuslapset todella olivat varmoja siitä, että se oli Herra. Herra oli tuonut ruuan pöytään.
Helluntaina, kun Herran lupaama Pyhä Henki vuodatettiin, saivat tuhannet ihmiset todistaa: ”Se on Herra”. Sillä Pyhä Henki tekee Herran työtä. Pietarin saarnaa kuunnellessaan nämä ihmiset saattoivat jälleen todistaa: ”Se on Herra”. Sillä Pyhä Henki seurakunnan kaitsijan kautta on valmis tällä tavalla kirkastamaan Kristusta seurakunnalle.
Kun sinäkin tarkastelet omaa elämääsi, niin saisit varmasti monessa kohdassa todistaa kiittäen: ”Se on Herra”. Kun itseäsi ravitset maallisilla lahjoilla, vaikkapa kalalla ja leivällä, niin muista kiittää Herraa. Tai kun saat ravinnoksi Herran pyhää ehtoollista, muista silloinkin kiittää Herraa. Mitä ikinä teetkään, niin rukoile psalmin sanoin: ”Minä näen alati edessäni Herran.” Ja todista apostoli Johanneksen sanoin: ”Se on Herra”. Tämä Herra on valmis pitämään sinusta kaikkinaisesti huolen, antaahan hän katuvalle synnitkin anteeksi.

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: valkoinen Ei vuosikertaa
Päivän psalmi Ps. 96:1–6
Lukukappale: Ap. t. 2:22–32 Evankeliumi: Joh. 21:1–14

Lukukappale
Ap. t. 2:22–32
Te Israelin miehet, kuulkaa nämä sanat: Jeesuksen, Nasaretilaisen, sen miehen, josta Jumala todisti teille voimallisilla teoilla ja ihmeillä ja merkeillä, joita Jumala hänen kauttansa teki teidän keskellänne, niinkuin te itse tiedätte, hänet, joka teille luovutettiin, Jumalan ennaltamäärätyn päätöksen ja edeltätietämyksen mukaan, te laista tietämättömien miesten kätten kautta naulitsitte ristille ja tapoitte. Hänet Jumala herätti ja päästi kuoleman kivuista, niinkuin ei ollutkaan mahdollista, että kuolema olisi voinut hänet pitää. Sillä Daavid sanoo hänestä: ’Minä näen alati edessäni Herran, sillä hän on minun oikealla puolellani, etten horjahtaisi. Sentähden minun sydämeni iloitsee ja kieleni riemuitsee, ja myös minun ruumiini on lepäävä toivossa; sillä sinä et hylkää minun sieluani tuonelaan etkä salli Pyhäsi nähdä katoavaisuutta. Sinä teet minulle tiettäviksi elämän tiet, sinä täytät minut ilolla kasvojesi edessä.’ Te miehet, veljet, on lupa teille rohkeasti sanoa, mitä kantaisäämme Daavidiin tulee, että hän on sekä kuollut että haudattu; onhan hänen hautansa meidän keskellämme vielä tänäkin päivänä. Koska hän nyt oli profeetta ja tiesi, että Jumala oli valalla vannoen hänelle luvannut asettavansa hänen kupeittensa hedelmän hänen valtaistuimelleen, niin hän edeltä nähden puhui Kristuksen ylösnousemuksesta, sanoen, ettei Kristus ollut jäävä hyljätyksi tuonelaan eikä hänen ruumiinsa näkevä katoavaisuutta. Tämän Jeesuksen on Jumala herättänyt, minkä todistajia me kaikki olemme.

Evankeliumi
Joh. 21:1–14
Sen jälkeen Jeesus taas ilmestyi opetuslapsilleen Tiberiaan järven rannalla; ja hän ilmestyi näin: Simon Pietari ja Tuomas, jota sanottiin Didymukseksi, ja Natanael, joka oli Galilean Kaanasta, ja Sebedeuksen pojat sekä kaksi muuta hänen opetuslapsistaan olivat yhdessä. Simon Pietari sanoi heille: ”Minä menen kalaan”. He sanoivat hänelle: ”Me lähdemme myös sinun kanssasi”. Niin he lähtivät ja astuivat venheeseen; mutta eivät sinä yönä saaneet mitään. Ja kun jo oli aamu, seisoi Jeesus rannalla. Opetuslapset eivät kuitenkaan tienneet, että se oli Jeesus. Niin Jeesus sanoi heille: ”Lapset, onko teillä mitään syötävää?” He vastasivat hänelle: ”Ei ole”. Hän sanoi heille: ”Heittäkää verkko oikealle puolelle venhettä, niin saatte”. He heittivät verkon, mutta eivät jaksaneet vetää sitä ylös kalojen paljouden tähden. Silloin se opetuslapsi, jota Jeesus rakasti, sanoi Pietarille: ”Se on Herra”. Kun Simon Pietari kuuli, että se oli Herra, vyötti hän vaippansa ympärilleen, sillä hän oli ilman vaatteita, ja heittäytyi järveen. Mutta muut opetuslapset tulivat venheellä ja vetivät perässään verkkoa kaloineen, sillä he eivät olleet maasta kauempana kuin noin kahdensadan kyynärän päässä. Kun he astuivat maalle, näkivät he siellä hiilloksen ja kalan pantuna sen päälle, sekä leipää. Jeesus sanoi heille: ”Tuokaa tänne niitä kaloja, joita nyt saitte”. Niin Simon Pietari astui venheeseen ja veti maalle verkon, täynnä suuria kaloja, sata viisikymmentä kolme. Ja vaikka niitä oli niin paljon, ei verkko revennyt. Jeesus sanoi heille: ”Tulkaa einehtimään”. Mutta ei kukaan opetuslapsista uskaltanut kysyä häneltä: ”Kuka sinä olet?”, koska he tiesivät, että se oli Herra. Niin Jeesus meni ja otti leivän ja antoi heille, ja samoin kalan. Tämä oli jo kolmas kerta, jolloin Jeesus noustuaan kuolleista ilmestyi opetuslapsillensa.

Psalmi
Ps. 96:1–6
Veisatkaa Herralle uusi |virsi, *
veisatkaa |Herralle, kaikki maa.
Veisatkaa Herralle, ylistäkää hänen nime|änsä. *
Julistakaa päivästä päivään hänen pelastus|tekojansa,
ilmoittakaa pakanain seassa hänen kunni|aansa, *
hänen ihmeitänsä kaikkien |kansojen seassa.
Sillä Herra on suuri ja sangen ylis|tettävä, *
hän on peljättävä yli |kaikkien jumalain.
Sillä kaikki kansojen jumalat ovat epäjuma|lia, *
mutta Herra on |tehnyt taivaat.
Herraus ja kunnia on hänen kasvojensa |edessä, *
kiitos ja ylistys hänen |pyhäkössänsä.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

Pääsiäisen jälkeinen torstai
2026-04-09
Pääsiäisen jälkeinen torstai on omistettu kastetta ja uskoa käsitteleville raamatunteksteille. Markuksen evankeliumin lopussa Jeesus hyvin suoraan puhuu tästä, kun hän lähettää omat opetuslapsensa. Apostolien teoissa tiellä Gassaan evankelista Filippus antaa kasteopetusta Etiopian kuningattaren Kandaken hoviherralle.
Pääsiäisyön tekstit, kuten muutaman päivän takaa muistamme, olivat ns. kasteesta läpimärät. Ja niin ovat nämä pääsiäisen jälkeisen torstainkin tekstit. Varhaiskirkon aikaan kasteoppilaat kastettiin juuri pääsiäisyönä ja luonnollisesti pääsiäisen jälkeinen viikko on ollut heille elämänsä ensimmäinen viikko kastettuna. Vielä kasteen jälkeenkin on ollut tarpeen muistuttaa, kuka on antanut käskyn kastaa ja miten Jeesuksen seuraajat sitten kastoivat. Varhaiskirkon aikaan näinä kahdeksana pääsiäisen jälkeisenä päivänä toimitettiin messu ja niissä seurattiin nimenomaan näitä kertomuksia ylösnousseesta Jeesuksesta. Voimme vain kuvitella, miten varhaiskirkon aikaan pyhää kastettaan juhlineet valkopukuiset kastetut ovat ahmineet näitäkin raamatuntekstejä ravinnokseen, vieläpä siis uusina taivaan kansalaisina. Ehkä he saattoivat jopa verrata itseään tuohon etiopialaiseen hoviherraan, joka hänkin oli saanut aivan henkilökohtaisen kasteopetuksen matkalla Gassaan. Matkalla ennen pääsiäistä olivat olleet kasteoppilaatkin, kunnes pääsiäisyönä pääsivät perille. Voisi myös ajatella, että tuon hoviherrankin matkalla tärkein etappi, pääte- ja aloituspysäkki oli tuo pyhä kaste.
Vaikka kastehetki on mullistava, niin on hyvä muistaa, että elämä jatkuu siitä eteenkinpäin. Näin Jeesuskin sanoo: ”Joka uskoo ja kastetaan, se pelastuu.” Kaste ja usko kuuluvat erottamattomasti yhteen, kuten vaikkapa keuhkot ja hengitettävä ilma. Ja mikä parasta, syntisen ihmisen kannalta, kumpikaan ei ole riippuvainen ihmisen omista teoista tai voimasta. Kasteessa Pyhä kolmiyhteinen Jumala toimii, ja ihminen vastaanottaa. Uskon vaikuttaa myös Jumala oman sanansa välityksellä. Tuossa evankeliumitekstissäkin opetuslapsille oli hyvin vaikeaa uskoa niihin todistuksiin ylösnousseesta Jeesuksesta, joita heille tuotiin kahteenkin otteeseen. Tarvittiin Jeesus itse synnyttämään tämä usko ylösnousseeseen. Ja onneksi näin! Itseemme emme voi lopulta pelastuksen asioissa luottaa. Sillä kun uskomme on lujalla Kristus-kalliolla, niin saamme elää kasteen armossa pelastettuina – samalla kalliolla kuin opetuslapset, evankelista Filippus ja etiopialainen hoviherra.

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: valkoinen Ei vuosikertaa
Päivän psalmi Ps. 68:20–21
Lukukappale: Ap. t. 8:26–40 Evankeliumi: Mark. 16:9–16

Lukukappale
Ap. t. 8:26–40
Mutta Filippukselle puhui Herran enkeli sanoen: ”Nouse ja mene puolipäivään päin sille tielle, joka vie Jerusalemista alas Gassaan ja on autio”. Ja hän nousi ja lähti. Ja katso, siellä kulki etiopialainen mies, Etiopian kuningattaren Kandaken hoviherra, mahtava mies ja koko hänen aarteistonsa hoitaja; hän oli tullut Jerusalemiin rukoilemaan ja oli nyt paluumatkalla ja istui vaunuissaan ja luki profeetta Esaiasta. Niin Henki sanoi Filippukselle: ”Käy luo ja pysyttele lähellä noita vaunuja”. Niin Filippus juoksi luo ja kuuli hänen lukevan profeetta Esaiasta ja sanoi: ”Ymmärrätkö myös, mitä luet?” Niin hän sanoi: ”Kuinka minä voisin ymmärtää, ellei kukaan minua opasta?” Ja hän pyysi Filippusta nousemaan ja istumaan viereensä. Ja se kirjoitus, jota hän luki, oli tämä: ”Niinkuin lammas hänet viedään teuraaksi; ja niinkuin karitsa on ääneti keritsijänsä edessä, niin ei hänkään suutansa avaa. Hänen alentumisensa kautta hänen tuomionsa otetaan pois. Kuka kertoo hänen syntyperänsä? Sillä hänen elämänsä otetaan pois maan päältä.” Ja hoviherra kysyi Filippukselta sanoen: ”Minä pyydän sinua: sano, kenestä profeetta puhuu näin, itsestäänkö vai jostakin toisesta?” Niin Filippus avasi suunsa ja lähtien tästä kirjoituksesta julisti hänelle evankeliumia Jeesuksesta. Ja kulkiessaan tietä he tulivat veden ääreen; ja hoviherra sanoi: ”Katso, tässä on vettä. Mikä estää kastamasta minua?” Ja hän käski pysäyttää vaunut, ja he astuivat kumpikin veteen, sekä Filippus että hoviherra, ja Filippus kastoi hänet. Ja kun he olivat astuneet ylös vedestä, tempasi Herran Henki Filippuksen pois, eikä hoviherra häntä enää nähnyt. Ja hän jatkoi matkaansa iloiten. Mutta Filippus tavattiin Asdodissa; ja hän vaelsi ympäri ja julisti evankeliumia kaikissa kaupungeissa, kunnes tuli Kesareaan.

Evankeliumi
Mark. 16:9–16
Mutta ylösnousemisensa jälkeen hän varhain aamulla viikon ensimmäisenä päivänä ilmestyi ensiksi Maria Magdaleenalle, josta hän oli ajanut ulos seitsemän riivaajaa. Tämä meni ja vei sanan niille, jotka olivat olleet Jeesuksen kanssa ja jotka nyt murehtivat ja itkivät. Mutta kun he kuulivat, että hän eli ja että Maria oli hänet nähnyt, eivät he uskoneet. Ja sen jälkeen hän toisenmuotoisena ilmestyi kahdelle heistä, heidän kävellessään, matkalla maakylään. Hekin menivät ja veivät sanan toisille; mutta nämä eivät uskoneet heitäkään. Vihdoin hän ilmestyi myöskin niille yhdelletoista heidän ollessaan aterialla; ja hän nuhteli heidän epäuskoaan ja heidän sydämensä kovuutta, kun he eivät olleet uskoneet niitä, jotka olivat nähneet hänet ylösnousseeksi. Ja hän sanoi heille: ”Menkää kaikkeen maailmaan ja saarnatkaa evankeliumia kaikille luoduille. Joka uskoo ja kastetaan, se pelastuu; mutta joka ei usko, se tuomitaan kadotukseen.

Psalmi
Ps. 68:20–21
Kiitetty olkoon Herra joka |päivä. *
Meitä kantaa Jumala, |meidän apumme.
Meillä on Jumala, Jumala, joka |auttaa, *
ja Herra, Herra, joka kuole|masta vapahtaa.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

Pääsiäisen jälkeinen perjantai
2026-04-10
Pääsiäisen jälkeisen perjantain teksteissä käsitellään sitä, miten käsittämätön asia ylösnousemus oikeastaan edes on. Ylösnousemus jakaa ihmiset kahteen osaan; niihin, jotka uskovat siihen ja niihin, jotka eivät usko. Sekä Apostolien tekojen tekstissä, että myös Matteuksen evankeliumin tekstissä tapaamme molempia.
Mutta voiko ylösnousemus olla totta? Ihmisen kylmän laskelmoiva järki vastaa, että ei ole. Kun tähän kylmään laskelmointiin lisätään vielä kieltävät ennakkoasenteet, niin silloin ylösnousemuksen kieltäminen vielä vankistuu entisestään. Matteus kertoo, miten vartijaväki saapui ylipappien luokse kertomaan totuudellisesti kaiken, mitä haudalla oli tapahtunut. Otettiinko sana ylösnousemuksesta riemullisesti vastaan ylipappien joukossa? Ei todellakaan. Alkoi neuvonpito, jota todennäköisesti johti ylipappi Kaifas. Hän oli saddukeus ja hänellä juuri oli vahvat ennakkoasenteet ylösnousemusta vastaan. Kun laskelmoivan kylmä järki ei kykene vastaanottamaan Totuutta, niin silloin vaihtoehtona on joko tunnustaa ylösnousemus, tai käydä sitä vastaan valheilla. Valitettavasti ylipapit valitsivat jälkimmäisen ja manipuloivat pelolla vielä vartijaväenkin valheeseen mukaan. Ylösnousemus oli liian kova pala purtavaksi myös neuvostolle, kun apostoli Paavali oli heidän edessään tuomittavana vuosia myöhemmin. Ehkä ylipappien ja kirjanoppineiden joukko oli jo luullut, että vuosia aiemmin kirjoihin ja kansiin unohdettu valehteleminen ylösnousemuksesta jättäisi heidät rauhaan, mutta näin ei ollut. Yhä uudelleen asia nousi esille ja nyt Paavalin suulla ja hänen todistuksestaan. Fariseukset olivat myöntyväisempiä, vaikka hekin taisivat olla enemmän kiinnostuneita Paavalin hengellisistä kokemuksista, kuin itse ylösnousemuksesta.
Näiden tekstien ensimmäinen evankeliumi onkin siinä, että jokaisen täytyy kohdata Herra ja Vapahtaja henkilökohtaisesti, jotta hänen ylösnousemukseensa voi edes uskoa. Paavali oli itsekin fariseus ja ennen vainosi seurakuntaa. Mutta hän kohtasi Ylösnousseen ja sai kutsun lähteä julistamaan evankeliumia pakanoille. Tuon myötä hänet myös kastettiin. Harva kohtaa Vapahtajan tähän tapaan ilmestyksessä, eikä tarvitsekaan. Herra on siellä, missä hän on luvannut olla läsnä – Sanassa ja sakramentissa. Siksi esimerkiksi jokainen kastettu todella on kohdannut Jeesuksen aivan henkilökohtaisesti ja tarkalleen katsottuna myös elää hänen yhteydessään ja on yhdessä ylösnoussut hänen kanssaan. Jumalan sanan yhteydessä, sen äärellä ja kuulossa Herra on jälleen luonasi, kuin myös pyhällä ateriallaan ehtoollisella. Näin usko saa lujittua.
Ja näiden tekstien toinen evankeliumi onkin siinä, ettei ylösnousemukseen uskominen ole meidän kylmän järkeilymme tai ennakkoasenteidemme varassa – vaan nimenomaan uskon varassa. Usko on Jumalan lahjaa. Ja meidän uskollemme on hyväksi juuri se, ettei Jeesuksen ylösnousemusta voi esimerkiksi millin tarkasti todistaa vaikkapa tieteellisin keinoin. Vaikka meille on jäänyt hienoja todisteita ylösnousemuksesta, esimerkiksi Torinon käärinliinat, niin tällaisten varaan usko ei kuitenkaan varaa. Sillä jos vaikkapa nuo käärinliinat nyt tuhoutuisivat tulipalossa, niin mihin usko silloin tarrautuisi? Siksi usko saa aina tarrautua kiinni kasteeseen, jossa sinut on kiinnitetty Kristukseen, ja olet ollut mukana myöskin ylösnousemuksessa. Puhumattakaan vielä siitä ylösnousemuksesta, kun Kristus kerran aikojen lopussa kutsuu eläviä ja kuolleita. Tähänkin lupaukseen saat luottaen uskoa.

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: valkoinen Ei vuosikertaa
Päivän psalmi Ps. 40:6–9
Lukukappale: Ap. t. 23:1, 6–11 Evankeliumi: Matt. 28:8–15

Lukukappale
Ap. t. 23:1, 6–11
Niin Paavali loi katseensa neuvostoon ja sanoi: ”Miehet, veljet, minä olen kaikessa hyvällä omallatunnolla vaeltanut Jumalan edessä tähän päivään asti”.
Mutta koska Paavali tiesi osan heistä olevan saddukeuksia ja toisen osan fariseuksia, huusi hän neuvoston edessä: ”Miehet, veljet, minä olen fariseus, fariseusten jälkeläinen; toivon ja kuolleitten ylösnousemuksen tähden minä olen tuomittavana”. Tuskin hän oli tämän sanonut, niin nousi riita fariseusten ja saddukeusten kesken, ja kokous jakautui. Sillä saddukeukset sanovat, ettei ylösnousemusta ole, ei enkeliä eikä henkeä, mutta fariseukset tunnustavat kumpaisetkin. Ja syntyi suuri huuto, ja muutamat kirjanoppineet fariseusten puolueesta nousivat ja väittelivät kiivaasti ja sanoivat: ”Emme löydä mitään pahaa tässä miehessä; entäpä jos henki tai enkeli on hänelle puhunut?” Ja kun riita yhä kiihtyi, pelkäsi päällikkö, että he repisivät Paavalin kappaleiksi, ja käski sotaväen tulla alas ja temmata hänet heidän keskeltään ja viedä hänet kasarmiin. Mutta seuraavana yönä Herra seisoi Paavalin tykönä ja sanoi: ”Ole turvallisella mielellä, sillä niinkuin sinä olet todistanut minusta Jerusalemissa, niin sinun pitää todistaman minusta myös Roomassa”.

Evankeliumi
Matt. 28:8–15
Ja he menivät kiiruusti haudalta peloissaan ja suuresti iloiten ja juoksivat viemään sanaa hänen opetuslapsillensa. Mutta katso, Jeesus tuli heitä vastaan ja sanoi: ”Terve teille!” Ja he menivät hänen tykönsä, syleilivät hänen jalkojaan ja kumartaen rukoilivat häntä. Silloin Jeesus sanoi heille: ”Älkää peljätkö; menkää ja viekää sana minun veljilleni, että he menisivät Galileaan: siellä he saavat minut nähdä”. Mutta heidän mennessään, katso, muutamat vartijaväestä tulivat kaupunkiin ja ilmoittivat ylipapeille kaikki, mitä oli tapahtunut. Ja nämä kokoontuivat vanhinten kanssa ja pitivät neuvoa ja antoivat sotamiehille runsaat rahat ja sanoivat: ”Sanokaa, että hänen opetuslapsensa tulivat yöllä ja veivät hänet varkain meidän nukkuessamme. Ja jos tämä tulee maaherran korviin, niin me lepytämme hänet ja toimitamme niin, että saatte olla huoletta.” Niin he ottivat rahat ja tekivät, niinkuin heitä oli neuvottu. Ja tätä puhetta on levitetty juutalaisten kesken, ja sitä kerrotaan vielä tänäkin päivänä.

Psalmi
Ps. 40:6–9
Herra, minun Jumalani, suuret ovat sinun ihmetekosi ja sinun aivoituksesi meitä |kohtaan. *
Ei ole ketään sinun |vertaistasi.
Niitä minä tahdon julistaa, niistä |puhua, *
niitten paljous on suurempi, kuin lue|tella taidan.
Teurasuhriin ja ruokauhriin et sinä |mielisty; *
minun korvani sinä avasit, polttouhria ja syntiuhria |sinä et vaadi.
Silloin minä sanoin: ”Katso, minä |tulen; *
kirjakääröön on kirjoitettu, mitä |minun on tehtävä.
Sinun tahtosi, minun Jumalani, minä teen mielel|läni, *
ja sinun lakisi on minun |sydämessäni.”
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

Pääsiäisen jälkeinen lauantai
2026-04-11
Pääsiäisen jälkeisen viikon lauantain tekstit huipentuvat Jeesuksen antamaan kaste- ja lähetyskäskyyn ja apostoli Paavalin opetukseen kasteesta ja siitä seuraavasta pyhästä elämästä. Tuolla Galilean vuorella, jota pidetään samana vuorena kuin kirkastusvuori, yksitoista opetuslasta saavat vastaanottaa koko maailman mullistaneen tehtävän. Tehdä kaikista kansoista Jeesuksen opetuslapsia kastamalla ja opettamalla. Käsky ei kohdistunut vain juutalaisiin, vaan myös pakanoihin. Olisi apostolien tehtävä kastaa ja opettaa näitä kansoja ja myös kutsua tähän tehtävään Herran seurakunnalle kaitsijoita, jotka olisivat uskollisia pitämään sen kaiken, mitä Jeesus käski apostolienkin pitää.
Apostoleja ei lähetetty matkaan tyhjin käsin, vaan Jeesus lupaa heille: ”Minä olen teidän kanssanne joka päivä maailman loppuun asti.” Tähän lupaukseen, joka niin kirkkaasti loistaa Matteuksen evankeliumissa, perustuu myös se miksi kukaan voi ylipäänsä elää kastettuna ja saada vastaanottaa Herran julistamaa Sanaa kirkossa vielä vuonna 2020. Siis Jeesus on läsnä kirkossaan. Hänen koko persoonansa on läsnä kirkossa. Tästä lausutaan väkevästi Tunnustuskirjoissa Yksimielisyyden ohjeen selityksessä tähän tapaan:
Erityisesti hän on maan päällä olevassa kirkossaan ja seurakunnassaan läsnä välimiehenä, päänä, kuninkaana ja ylipappina. Läsnä ei ole puolet Kristuksesta vaan Kristuksen koko persoona, jonka muodostavat kumpikin luonto yhdessä, sekä jumalallinen että inhimillinen. Läsnä ei ole ainoastaan hänen jumaluutensa vaan myös hänen omaksumansa ihmisluonto, (Ef. 5:30) jonka puolesta hän on meidän veljemme ja me lihaa hänen lihastaan, luuta hänen luustaan. Kaiken tämä varmaksi vakuudeksi hän on asettanut pyhän ehtoollisensa. Siitä havaitaan, että hän tahtoo olla luomassa sekä asua ja väkevästi vaikuttaa meissä myös siinä luonnossa, jonka omistajana hänellä on liha ja veri. (FC-SD, VIII, 78-79)
Ei tarvitse siis epäröidä onko Herra meidän kanssamme. Joskus kuitenkin omasta vaelluksesta ja elämästä voi tulla sellainen olo, että onkohan Herra minun kanssani? Synti painaa, pimeys ahdistaa ja kuolemakin pelottaa. On kuin olisin juuri sitä, mistä Paavali varoittaa – tekemässä noita pimeyden hedelmättömiä tekoja. Onko Jeesus jättänyt minut oman onneni nojaan?
Juuri tuollaisten perkeleen syytösten ja itsesyytösten tähden sinun ei tulekaan etsiä valkeutta oman sydämesi sopukoista, sillä sieltä saatat löytää ahdistavan ja pelottavan paljon niitä pimeydenkin hedelmiä. Valkeus on Herrassa, kuten Paavali todistaa. Voit kysyä itseltäsi, oletko kastettu? Ja että valehteleeko Jeesus koskaan? Kun olet kastettu ja uskot, että Jeesus on Totuus, niin voit myöskin luottaa, että Herra ihan kokonansa on kanssasi. Omaa pelastustaan ei tarvitse ilmaan hosuen etsiä, vaan usko kiinnittyy Kristukseen. Mutta entäpä ne pimeyden hedelmät? Niistä apostoli sanoo, että valkeus paljastaa ne. Syntinen ihminen saa aina tuoda oman pimeydenkin hedelmien, synnin kuorman Jeesuksen luokse. Ei ole yhtään sellaista syntiä, jota tuo Jumalan valkeus ei pois pyyhkisi. Ei yhtään syntiä, jota Kristuksen verellä ei olisi Golgatalla sovitettu. Kun ne tuodaan valkeuteen syntinä tunnustettavaksi Jeesuksen luokse, niin hän on luvannut ne anteeksi antaa. Hänessä on syntien anteeksiantamuksemme.
Kun Jeesus siis antoi tuon maailmaa mullistaneen kaste- ja lähetyskäskyn kirkolleen ja lupasi olla kirkkonsa kanssa aina – hän ajatteli sillä hetkellä myös sinua. Jotta saisit armahdettuna syntisenä elää tuossa kasteen armossa koko elämäsi hänen sanansa hoidossa. Joka aamu saat aina uudelleen palata kasteen armoon. Voit itseäsi muistuttaaksesi tehdä vaikkapa pyhän ristinmerkin. Voit yhdistää peukalon, etusormen ja keskisormen yhdeksi – joka muistuttaa yhdestä Jumalasta, jolla on kolme persoonaa, jonka nimeen sinut on kastettu. Nimetön ja pikkurilli muistuttavat Kristuksen kahdesta luonnosta yhdessä persoonassa. Siis siitä, että Herra on kirkossaan aivan kokonaisena läsnä. Ja ristinmerkkiä tehdessäsi voit esimerkiksi lausua myös tuon Paavalin kastehymnin: ”Heräjä sinä, joka nukut, ja nouse kuolleista, niin Kristus sinua valaisee!” Tämäkin rohkaisu olkoon muistuttamassa sinua kasteen ikuisesta armoliitosta.

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: valkoinen Ei vuosikertaa
Päivän psalmi Ps. 100
Lukukappale: Ef. 5:8–14 Evankeliumi: Matt. 28:16–20

Lukukappale
Ef. 5:8–14
Ennen te olitte pimeys, mutta nyt te olette valkeus Herrassa. Vaeltakaa valkeuden lapsina – sillä kaikkinainen hyvyys ja vanhurskaus ja totuus on valkeuden hedelmä – ja tutkikaa, mikä on otollista Herralle; älköönkä teillä olko mitään osallisuutta pimeyden hedelmättömiin tekoihin, vaan päinvastoin nuhdelkaakin niistä. Sillä häpeällistä on jo sanoakin, mitä he salassa tekevät; mutta tämä kaikki tulee ilmi, kun valkeus sen paljastaa, sillä kaikki, mikä tulee ilmi, on valkeutta. Sentähden sanotaan: ”Heräjä sinä, joka nukut, ja nouse kuolleista, niin Kristus sinua valaisee!”

Evankeliumi
Matt. 28:16–20
Ja ne yksitoista opetuslasta vaelsivat Galileaan sille vuorelle, jonne Jeesus oli käskenyt heidän mennä. Ja kun he näkivät hänet, niin he kumartaen rukoilivat häntä, mutta muutamat epäilivät. Ja Jeesus tuli heidän tykönsä ja puhui heille ja sanoi: ”Minulle on annettu kaikki valta taivaassa ja maan päällä. Menkää siis ja tehkää kaikki kansat minun opetuslapsikseni, kastamalla heitä Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen ja opettamalla heitä pitämään kaikki, mitä minä olen käskenyt teidän pitää. Ja katso, minä olen teidän kanssanne joka päivä maailman loppuun asti.”

Psalmi
Ps. 100
Kohottakaa riemuhuuto Herralle, |kaikki maa. *
Palvelkaa Herraa ilolla, tulkaa hänen kasvojensa |eteen riemulla.
Tietäkää, että Herra on |Jumala. *
Hän on meidät tehnyt, ja hänen me olemme, hänen kansansa ja hänen laitu|mensa lampaat.
Käykää hänen portteihinsa kiittäen, hänen esikartanoihinsa ylistystä |veisaten. *
Ylistäkää häntä, kiittäkää hänen |nimeänsä.
Sillä Herra on hyvä; hänen armonsa pysyy iankaikki|sesti *
ja hänen uskollisuutensa |polvesta polveen.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

1. sunnuntai pääsiäisestä Quasimodogeniti
2026-04-12
Opetuslapset olivat saaneet kohdata Ylösnousseen, mutta he vaikuttavat silti murheellisilta ja turhautuneilta. Mitä tapahtuisi seuraavaksi? Missä Jeesus on nyt? Pietari päättää palata vanhaan leipätyöhönsä. Opetuslapset ovat hajallaan sen jälkeen, kun paimen on lyöty maahan (Sak. 13:7). Kaikki eivät enää pidä yhtä, ja tällä kertaa Gennesaretinjärvellä ovat kalastamassa vain Pietari, Tuomas, Natanael, Jaakob, Johannes ja lisäksi ”kaksi muuta hänen opetuslapsistaan”.
Opetuslapset ovat kalastaneet koko yön ilman saalista. Aivan kuten kerran aiemminkin (Luuk. 5). Kuten kerran aiemminkin, niin rannalta kuuluu ääni, joka kehottaa vielä kerran heittämään verkot veteen. Opetuslapset saavat valtavan saaliin ja silloin he tunnistavat kuka rannalla seisoo.
Ilmeisesti nuori Johannes tunnistaa Jeesuksen hänen puhuttelutavastaan: ”lapset” (παιδία). Tuota samaa ilmaisua Johannes itse vanhana harmaapäänä viljelee seurakuntakirjeissään (1–3 Joh.). Kun hän puhutteli seurakuntalaisiaan lapsukaisikseen, silloin myös Jeesus puhutteli heitä.
Pietari epäilemättä tunnistaa Jeesuksen tuosta samanlaisesta ihmeestä, jollaisella hänet itsensä alunperinkin kutsuttiin ihmisten kalastajaksi. Jeesus ei olekaan katunut kutsumustaan. Langennut Pietari saisikin edelleen olla Herran apostolina!
Pietarin johdolla suuri kalansaalis vedettiin maihin verkkojen repeytymättä ja hänen johdollaan alkuseurakunta varjeltui repeytymiseltä – ei hänen persoonansa puolesta, vaan hänen Kristus-tunnustuksensa puolesta. Tuon tunnustuksen kalliolle Jeesus sanoi rakentavansa kirkkonsa (Matt. 16:18). Kirkon ulkonaista ykseyttä toki repivät jo piankin eri harhat (1. Kor. 1), mutta nekään eivät kykene tekemään tyhjäksi Pietarin tunnustuksessa pysyvien ykseyttä: ”Sinä olet Kristus, elävän Jumalan Poika.”
Näin he saavat aterioida Ylösnousseen kanssa, joka on jo valmistanut heille aterian. Hänet oli tehty ylösnousemusruumiissa sillä tavoin uudeksi, että opetuslasten oli vaikea tunnistaa häntä. Kuitenkin hän oli sama Jeesus. Opetuslapset ovat palanneet Galileaan entisen ammattinsa pariin. Jeesus ikään kuin uudistaa heidän kutsun ja nyt alkaisi tapahtua se mitä Jeesus oli luvannut: heistä tulisi ihmisten kalastajia.

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: valkoinen.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: 1. Piet. 2:2 Psalmi: Ps. 116:1–9 Hallelujasäe: Joh. 20:26
1. lukukappale: Sak. 8:6–8 2. lukukappale: Ap. t. 3:12–20 Evankeliumi: Joh. 21:1–14

1. lukukappale
Sak. 8:6–8
Näin sanoo Herra Sebaot: Jos tämä onkin ihmeellistä tämän kansan jäännöksen silmissä niinä päivinä, pitäisikö sen olla ihmeellistä myös minun silmissäni, sanoo Herra Sebaot? Näin sanoo Herra Sebaot: Katso, minä olen vapauttava kansani auringon nousun maasta ja laskun maasta. Ja minä tuon heidät asumaan Jerusalemin keskelle. Ja he ovat minun kansani, ja minä olen heidän Jumalansa, uskollinen ja vanhurskas.

2. lukukappale
Ap. t. 3:12–20
Sen nähdessään Pietari rupesi puhumaan kansalle ja sanoi: ”Israelin miehet, mitä te tätä ihmettelette, tai mitä te meitä noin katselette, ikäänkuin me omalla voimallamme tai hurskaudellamme olisimme saaneet hänet kävelemään. Aabrahamin ja Iisakin ja Jaakobin Jumala, meidän isiemme Jumala, on kirkastanut Poikansa Jeesuksen, jonka te annoitte alttiiksi ja kielsitte Pilatuksen edessä, kun tämä oli päättänyt hänet päästää. Te kielsitte Pyhän ja Vanhurskaan ja anoitte, että teille annettaisiin murhamies, mutta elämän ruhtinaan te tapoitte; hänet Jumala on herättänyt kuolleista, ja me olemme sen todistajat. Ja uskon kautta hänen nimeensä on hänen nimensä vahvistanut tämän miehen, jonka te näette ja tunnette, ja usko, jonka Jeesus vaikuttaa, on hänelle antanut hänen jäsentensä terveyden kaikkien teidän nähtenne.
Ja nyt, veljet, minä tiedän, että te olette tietämättömyydestä sen tehneet, te niinkuin teidän hallitusmiehennekin. Mutta näin on Jumala täyttänyt sen, minkä hän oli edeltä ilmoittanut kaikkien profeettain suun kautta, että nimittäin hänen Voideltunsa piti kärsimän. Tehkää siis parannus ja kääntykää, että teidän syntinne pyyhittäisiin pois, että virvoituksen ajat tulisivat Herran kasvoista ja hän lähettäisi hänet, joka on teille edeltämäärätty, Kristuksen Jeesuksen.

Evankeliumi
Joh. 21:1–14
Sen jälkeen Jeesus taas ilmestyi opetuslapsilleen Tiberiaan järven rannalla; ja hän ilmestyi näin: Simon Pietari ja Tuomas, jota sanottiin Didymukseksi, ja Natanael, joka oli Galilean Kaanasta, ja Sebedeuksen pojat sekä kaksi muuta hänen opetuslapsistaan olivat yhdessä. Simon Pietari sanoi heille: ”Minä menen kalaan”. He sanoivat hänelle: ”Me lähdemme myös sinun kanssasi”. Niin he lähtivät ja astuivat venheeseen; mutta eivät sinä yönä saaneet mitään.
Ja kun jo oli aamu, seisoi Jeesus rannalla. Opetuslapset eivät kuitenkaan tienneet, että se oli Jeesus. Niin Jeesus sanoi heille: ”Lapset, onko teillä mitään syötävää?” He vastasivat hänelle: ”Ei ole”. Hän sanoi heille: ”Heittäkää verkko oikealle puolelle venhettä, niin saatte”. He heittivät verkon, mutta eivät jaksaneet vetää sitä ylös kalojen paljouden tähden. Silloin se opetuslapsi, jota Jeesus rakasti, sanoi Pietarille: ”Se on Herra”. Kun Simon Pietari kuuli, että se oli Herra, vyötti hän vaippansa ympärilleen, sillä hän oli ilman vaatteita, ja heittäytyi järveen. Mutta muut opetuslapset tulivat venheellä ja vetivät perässään verkkoa kaloineen, sillä he eivät olleet maasta kauempana kuin noin kahdensadan kyynärän päässä.
Kun he astuivat maalle, näkivät he siellä hiilloksen ja kalan pantuna sen päälle, sekä leipää. Jeesus sanoi heille: ”Tuokaa tänne niitä kaloja, joita nyt saitte”. Niin Simon Pietari astui venheeseen ja veti maalle verkon, täynnä suuria kaloja, sata viisikymmentä kolme. Ja vaikka niitä oli niin paljon, ei verkko revennyt.
Jeesus sanoi heille: ”Tulkaa einehtimään”. Mutta ei kukaan opetuslapsista uskaltanut kysyä häneltä: ”Kuka sinä olet?”, koska he tiesivät, että se oli Herra. Niin Jeesus meni ja otti leivän ja antoi heille, ja samoin kalan. Tämä oli jo kolmas kerta, jolloin Jeesus noustuaan kuolleista ilmestyi opetuslapsillensa.

Rukoukset
1. Isä, kaikkivaltias Jumala! Suo meidän, jotka olemme juuri ilolla viettäneet pääsiäistä, parantaa elämämme sinun armosi avulla. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
2. Herra Jumala, taivaallinen Isä! Me kiitämme sinua sanomattoman suuresta armostasi, kun olet Poikasi Jeesuksen Kristuksen kautta säätänyt meille lohdutukseksi autuuden evankeliumin ja pyhät sakramentit, että me niissä löytäisimme syntien anteeksiantamisen. Me rukoilemme sinua: anna Pyhä Henkesi sydämiimme, että uskoisimme sanasi ja vahvistuisimme uskossa pyhien sakramenttien kautta. Tätä rukoilemme sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, nimessä.
3. Rauhan Jumala! Me kiitämme sinua siitä, että olet nostanut kuolleista hänet, joka iankaikkisen liiton veren kautta on lampaiden suuri paimen, Herramme Jeesuksen. Me rukoilemme sinua: tee meidät kykeneviksi kaikkeen hyvään voidaksemme toteuttaa sinun tahtosi. Pyhitä koko olemuksemme, että henkemme, sielumme ja ruumiimme säilyisi nuhteettomana hänen tuloonsa. Anna meille yhä runsaammin rauhasi, joka ylittää kaiken ymmärryksen, ja johdata meidät Pyhän Henkesi kautta kerran iäisiin rauhan asuintoihin. Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme kautta.

Päivän psalmi
Antifoni:
1. Piet. 2:2
Ja halatkaa niinkuin vastasyntyneet lapset sanan väärentämätöntä |maitoa, *
että te sen kautta kasvaisitte |pelastukseen.

Psalmi:
Ps. 116:1–9
Minä rakastan |Herraa, *
sillä hän kuulee minun ääneni ja |rukoukseni;
sillä hän on kallistanut korvansa minun |puoleeni, *
ja minä huudan häntä avuksi kaiken |elinaikani.
Kuoleman paulat piirittivät minut, tuonelan ahdistukset kohtasivat |minua; *
minä jouduin |hätään ja murheeseen.
Mutta minä huusin avukseni Herran |nimeä: *
”Oi Herra, pelasta |minun sieluni!”
Herra on armollinen ja |vanhurskas, *
meidän Juma|lamme on laupias.
Herra varjelee yksin|kertaiset; *
minä olin viheliäinen, mutta hän |auttoi minua.
Palaja, sieluni, takaisin |lepoosi, *
sillä Herra on tehnyt |sinulle hyvin.
Sillä sinä olet pelastanut minun sieluni kuole|masta, *
minun silmäni kyynelistä, jalkani |kompastumasta.
Minä saan vaeltaa Herran kasvojen |edessä *
elä|vien maassa.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

2. sunnuntai pääsiäisestä Misericordia Domini
2026-04-19
Tämän sunnuntai nimi, Misericordia Domini, tulee päivän psalmin antifonista eli alkusäkeestä: ”Hän rakastaa vanhurskautta ja oikeutta; maa on täynnänsä Herran armoa.” Sitä on laulettu varhaiskirkon ajoista lähtien ennen paimenpsalmia 23. Maa on täynnänsä Herran armoa, voitaisiin kääntää myös: Maa on täynnänsä Herran rakastavaa sääliä, myötätuntoa ja sydämestä lähtevää armoa.
Pääsiäisaika jatkuu Helluntaihin asti ja tämäkin sunnuntai julistaa Golgatan ristintyön ihmettä. Jumalan rakkaus Jeesuksen sovitustyöstä leviää kaikkialle maailmaan. Jeesus täytti kaiken jokaisen ihmisen puolesta ja hänen sovitustyönsä merkit ovat nähtävillä hänen käsiensä ja jalkojensa naulanrei’issä, kylkihaavassa, orjantappurakruunun jäljissä, ruhjeissa ja ruoskaniskujen jäljissä. Hän on hyvä paimen, joka antoi henkensä laumansa puolesta ja ylösnousseena näyttää haavojaan omilleen.
Raamattu kuvaa Jeesuksen sovitustyötä kauniilla tavalla: ”Ja jos häneltä kysytään: ”Mitä ovat nuo haavat sinun rinnassasi?” vastaa hän: ”Ne lyötiin minun ystäväini huoneessa”. Heräjä, miekka, minun paimentani vastaan ja minun lähintä miestäni vastaan, sanoo Herra Sebaot. Lyö paimenta, ja joutukoot lampaat hajallensa; mutta minä käännän jälleen käteni pienimpiä kohden.” (Sak 13:6-7)
Päivän evankeliumitekstissä Pietari saa keskustella Jeesuksen kanssa. Keskustelun ydinajatus on siinä, että Paimenten paimen varustaa seurakuntansa alipaimenia työhön. Merkittävä yksityiskohta Pietarin kannalta on se, että hän, joka kolmesti kielsi Jeesuksen, saa kolmesti tunnustaa rakastavansa häntä. Juuri edellä Pietari on saanut toisen kalansaaliinsa Jeesuksen läsnäolossa. Nyt käytävässä vuoropuhelussa Jeesus kysyy kahdella ensimmäisellä kysymyksellä Pietarilta rakkautta sanalla agapas (αγαπας) – Rakastatko pyyteettömästi ja puhtaasti, kuten Jumala rakastaa. Näihin kahteen kysymykseen Pietari vastaa kenties täynnä itsevarmuutta: ”Rakastan, Herra; sinä tiedät, että olet minulle rakas”. Kolmannessa kysymyksessä Jeesus kysyy kuitenkin rakkaudesta sanalla fileis (φιλεις), mikä tarkoittaa alempaa rakkaudenmuotoa, inhimillistä veljesrakkautta. Pietari vastaa tähän: ”Herra, sinä tiedät kaikki; sinä tiedät, että olet minulle rakas”. Näin Jeesus osoittaa Pietarille ja kaikille omille, että ihmisen kyky rakastaa Jumalaa on heikko. Hän haluaa, että Pietari tunnustaa tämänkin heikkoutensa Jeesukselle. Siitä huolimatta Pietari kelpaa seurakunnan paimeneksi ruokkimaan seurakuntaa Sanalla ja sakramenteilla.

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: valkoinen.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 33:5–6 Psalmi: Ps. 23 Hallelujasäe: Joh. 10:14
1. lukukappale: Jer. 23:1–4 2. lukukappale: 1. Piet. 5:1–4 Evankeliumi: Joh. 21:15–19

1. lukukappale
Jer. 23:1-4
”Voi paimenia, jotka hukuttavat ja hajottavat minun laitumeni lampaat, sanoo Herra. Sentähden näin sanoo Herra, Israelin Jumala, paimenista, jotka kaitsevat minun kansaani:
Te olette hajottaneet minun lampaani ja karkoittaneet ne pois ettekä ole pitäneet niistä huolta. Katso, minä pidän huolen teidän pahain tekojenne rankaisemisesta, sanoo Herra.
Ja minä kokoan lampaitteni tähteet kaikista maista, joihin olen ne karkoittanut, ja tuon ne takaisin laitumelleen, ja ne ovat hedelmälliset ja lisääntyvät. Ja minä herätän heille paimenia, ja ne kaitsevat heitä; eivät he enää pelkää eivätkä säiky, eikä heistä yhtäkään puutu, sanoo Herra.

2. lukukappale
1. Piet. 5:1–4
Vanhimpia teidän joukossanne minä siis kehoitan, minä, joka myös olen vanhin ja Kristuksen kärsimysten todistaja ja osallinen myös siihen kirkkauteen, joka vastedes on ilmestyvä: kaitkaa teille uskottua Jumalan laumaa, ei pakosta, vaan vapaaehtoisesti, Jumalan tahdon mukaan, ei häpeällisen voiton tähden, vaan sydämen halusta, ei herroina halliten niitä, jotka ovat teidän osallenne tulleet, vaan ollen laumalle esikuvina, niin te, ylipaimenen ilmestyessä, saatte kirkkauden kuihtumattoman seppeleen.

Evankeliumi
Joh. 21:15–19
Kun he olivat einehtineet, sanoi Jeesus Simon Pietarille: ”Simon, Johanneksen poika, rakastatko sinä minua enemmän kuin nämä?” Hän vastasi hänelle: ”Rakastan, Herra; sinä tiedät, että olet minulle rakas”. Hän sanoi hänelle: ”Ruoki minun karitsoitani”. Hän sanoi hänelle taas toistamiseen: ”Simon, Johanneksen poika, rakastatko minua?” Hän vastasi hänelle: ”Rakastan, Herra; sinä tiedät, että olet minulle rakas”. Hän sanoi hänelle: ”Kaitse minun lampaitani”. Hän sanoi hänelle kolmannen kerran: ”Simon, Johanneksen poika, olenko minä sinulle rakas?” Pietari tuli murheelliseksi siitä, että hän kolmannen kerran sanoi hänelle: ”Olenko minä sinulle rakas?” ja vastasi hänelle: ”Herra, sinä tiedät kaikki; sinä tiedät, että olet minulle rakas”. Jeesus sanoi hänelle: ”Ruoki minun lampaitani. Totisesti, totisesti minä sanon sinulle: kun olit nuori, niin sinä vyötit itsesi ja kuljit, minne tahdoit; mutta kun vanhenet, niin sinä ojennat kätesi, ja sinut vyöttää toinen ja vie sinut, minne et tahdo.”
Mutta sen hän sanoi antaakseen tietää, minkäkaltaisella kuolemalla Pietari oli kirkastava Jumalaa. Ja tämän sanottuaan hän lausui hänelle: ”Seuraa minua”.

Rukoukset
1. Jumala, joka Poikasi kautta lunastit langenneen maailman! Anna meidän tulla osallisiksi tästä lunastuksesta ja anna kaikille uskovillesi ikuinen ilo taivaissa. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
2. Herra Jeesus Kristus, hyvä paimen! Me kiitämme sinua siitä, että tunnet lampaasi, kutsut heitä nimeltä ja johdat heitä Jumalan sanan vihreille niityille ja virvoittaville vesilähteille. Suo meidän aina muistaa, ettei kukaan pääse Isän luo muuten kuin sinun kauttasi. Anna meille armosi, että kuuntelisimme sinun ääntäsi ja seuraisimme askeleitasi. Auta meitä koko sydämellämme pysymään sinussa ja vahvistumaan armossa, että me kerran sinun, ylipaimenemme, ilmestyessä saisimme kirkkauden kuihtumattoman seppeleen. Pyydämme tätä, Herra Jeesus, sinun nimessäsi.

Päivän psalmi
Antifoni:
Ps. 33:5–6
Maa on täynnänsä Herran |armoa. *
Herran sanalla ovat |taivaat tehdyt.

Psalmi:
Ps. 23
Herra on minun paime|neni, *
ei minulta |mitään puutu.
Viheriäisille niityille hän vie minut |lepäämään; *
virvoittavien vetten tykö hän |minut johdattaa.
Hän virvoittaa minun |sieluni. *
Hän ohjaa minut oikealle tielle |nimensä tähden.
Vaikka minä vaeltaisin pimeässä |laaksossa, *
en minä pelkäisi |mitään pahaa,
sillä sinä olet minun |kanssani; *
sinun vitsasi ja sauvasi minua |lohduttavat.
Sinä valmistat minulle |pöydän *
minun vihollisteni |silmien eteen.
Sinä voitelet minun pääni |öljyllä; *
minun maljani on ylitse|vuotavainen.
Sula hyvyys ja laupeus seuraavat minua kaiken elin|aikani; *
ja minä saan asua Herran huoneessa päivieni |loppuun asti.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

3. sunnuntai pääsiäisestä Jubilate
2026-04-26
Pääsiäisaika jatkuu, ja siitä kertoo myös tulevan sunnuntain nimi ”Jubilate”. Päivän antifonin alusta (Ps. 66:1) saatu nimitys tarkoittaa: ”Riemuitkaa!” Juhlimme Herran ylösnousemusta ja voittoa kuolemasta pääsiäisaikana, jokaisena sunnuntaina ja itse asiassa jokaisena hetkenä odottaessamme Herran paluuta.
Sunnuntain raamatuntekstit julistavat meille sanomaa uudesta luomisesta, josta olemme osallisia jo kasteen uudestisyntymässä. Silti meidän ruumiimme kuolevat, ja ne luodaan kerran uusiksi. Silti koko tämä maailma tuhoutuu ja luodaan kerran uudeksi. Emme kuitenkaan ole yksin tänä uuden luomisen huipentuman odottamisen aikana. Evankeliumissa palaamme Jeesuksen ylipapilliseen rukoukseen Getsemanessa. Siinä Herramme rukoilee apostolien, opetuslasten ja meidän kaikkien puolesta. Poika Jumala rukoilee Isää Jumalaa, että hän varjelisi meidät nimessään, että me olisimme yhtä, että hän varjelisi meidät pahasta, että meillä olisi Jeesuksen ilo täydellisenä meissä itsessämme ja että hän pyhittäisi meidät sanan totuudessa. Ja niin Jumalan Pyhä Henki ja Jumalan Poika rukoilevat nytkin meidän puolestamme Isää Jumalaa (Room. 8:26–27, 34).

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: valkoinen.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 66:1 (2) Psalmi: Ps. 66:3–9 tai Ps. 126 Hallelujasäe: Joh. 16:22
1. lukukappale: Jes. 54:7–10 2. lukukappale: 1. Piet. 1:3–9 tai 2. Kor. 4:16–18 Evankeliumi: Joh. 17:11–17

1. lukukappale
Jes. 54:7–10
Vähäksi silmänräpäykseksi minä hylkäsin sinut, mutta minä kokoan sinut jälleen suurella laupeudella. Ylitsevuotavassa vihassani minä peitin sinulta kasvoni silmänräpäykseksi, mutta minä armahdan sinut iankaikkisella armolla, sanoo Herra, sinun lunastajasi. Sillä tämä on minulle, niinkuin olivat Nooan vedet: niinkuin minä vannoin, etteivät Nooan vedet enää tulvi maan ylitse, niin minä vannon, etten enää vihastu sinuun enkä sinua nuhtele. Sillä vuoret väistykööt ja kukkulat horjukoot, mutta minun armoni ei sinusta väisty, eikä minun rauhanliittoni horju, sanoo Herra, sinun armahtajasi.

2. lukukappale
1. Piet. 1:3–9
Ylistetty olkoon meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen Jumala ja Isä, joka suuren laupeutensa mukaan on uudestisynnyttänyt meidät elävään toivoon Jeesuksen Kristuksen kuolleistanousemisen kautta, turmeltumattomaan ja saastumattomaan ja katoamattomaan perintöön, joka taivaissa on säilytettynä teitä varten, jotka Jumalan voimasta uskon kautta varjellutte pelastukseen, joka on valmis ilmoitettavaksi viimeisenä aikana.
Sentähden te riemuitsette, vaikka te nyt, jos se on tarpeellista, vähän aikaa kärsittekin murhetta moninaisissa kiusauksissa, että teidän uskonne kestäväisyys koetuksissa havaittaisiin paljoa kallisarvoisemmaksi kuin katoava kulta, joka kuitenkin tulessa koetellaan, ja koituisi kiitokseksi, ylistykseksi ja kunniaksi Jeesuksen Kristuksen ilmestyessä. Häntä te rakastatte, vaikka ette ole häntä nähneet, häneen te uskotte, vaikka ette nyt häntä näe, ja riemuitsette sanomattomalla ja kirkastuneella ilolla, sillä te saavutatte uskon päämäärän, sielujen pelastuksen.
TAI:
2. Kor. 4:16–18
Sentähden me emme lannistu; vaan vaikka ulkonainen ihmisemme menehtyykin, niin sisällinen kuitenkin päivä päivältä uudistuu. Sillä tämä hetkisen kestävä ja kevyt ahdistuksemme tuottaa meille iankaikkisen ja määrättömän kirkkauden, ylenpalttisesti, meille, jotka emme katso näkyväisiä, vaan näkymättömiä; sillä näkyväiset ovat ajallisia, mutta näkymättömät iankaikkisia.

Evankeliumi
Joh. 17:11–17
Ja minä en enää ole maailmassa, mutta he ovat maailmassa, ja minä tulen sinun tykösi. Pyhä Isä, varjele heidät nimessäsi, jonka sinä olet minulle antanut, että he olisivat yhtä niinkuin mekin. Kun minä olin heidän kanssansa, varjelin minä heidät sinun nimessäsi, jonka sinä olet minulle antanut, ja suojelin heitä, eikä heistä joutunut kadotetuksi yksikään muu kuin se kadotuksen lapsi, että kirjoitus kävisi toteen.
Mutta nyt minä tulen sinun tykösi ja puhun tätä maailmassa, että heillä olisi minun iloni täydellisenä heissä itsessään. Minä olen antanut heille sinun sanasi, ja maailma vihaa heitä, koska he eivät ole maailmasta, niinkuin en minäkään maailmasta ole. En minä rukoile, että ottaisit heidät pois maailmasta, vaan että sinä varjelisit heidät pahasta. He eivät ole maailmasta, niinkuin en minäkään maailmasta ole. Pyhitä heidät totuudessa; sinun sanasi on totuus.

Rukoukset
1. Jumala, joka johdat totuutesi valolla eksyvät oikealle tielle! Anna kaikille, jotka tunnustavat Kristuksen nimeä, armo hylätä paha ja seurata hyvää. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
2. Herra Jeesus Kristus, joka olet tie, totuus ja elämä! Me kiitämme sinua siitä, että me sinun kauttasi voimme päästä Isän luo. Me rukoilemme sinua: anna meille Pyhä Henkesi, joka vaikuttaa meissä oikean uskon sinuun ja antaa voiman seurata sinua. Kun olet Isän luo menemällä valmistanut meille asuinsijan Isäsi huoneessa, niin valmista myös meidät Hengelläsi niin, että kun tämä maallinen majamme hajotetaan, voisit ottaa meidät kirkkauden iankaikkisiin asuntoihin. Kuule meitä sinä, joka hallitset yhdessä Isän ja Pyhän Hengen kanssa yhdessä jumaluudessa aina ja iankaikkisesti.

Päivän psalmi
Antifoni:
Ps. 66:1 2
Kohottakaa Jumalalle riemuhuuto, |kaikki maa. *
Veisatkaa hänen nimensä kunniaa, antakaa hänelle kunni|a ja ylistys.
Psalmi:
Ps. 66:3–9
Sanokaa Jumalalle: ”Kuinka peljättävät ovat sinun |tekosi!” *
Sinun suuren voimasi tähden sinun vihollisesi matelevat sinun |edessäsi.
Kaikki maa kumartakoon sinua ja veisatkoon sinun kiitos|tasi, *
veisatkoon sinun |nimesi kiitosta.
Tulkaa ja katsokaa Jumalan |töitä: *
hän on peljättävä teoissansa ihmisten |lapsia kohtaan.
Meren hän muutti kuivaksi maaksi, jalkaisin käytiin virran |poikki; *
silloin me iloit|simme hänestä.
Hän hallitsee voimallansa iankaikkisesti, hänen silmänsä vartioitsevat |kansoja; *
niskoittelijat älkööt |nostako päätänsä.
Kiittäkää, te kansat, meidän Juma|laamme, *
korkealle kaiuttakaa hänen |ylistystänsä.
Hän antaa meidän sielullemme |elämän *
eikä salli meidän |jalkamme horjua.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

4. sunnuntai pääsiäisestä Cantate
2026-05-03
Sunnuntain evankeliumiteksti on osa Jeesuksen niin sanotusta Ylipapillisesta rukouksesta. Tämän Joh. 17 talletetun rukouksen kutsumanimi on ilmeisesti peräisin kirkkoisä Kyrillos Aleksandrialaiselta. Jeesuksen rukous on luonteeltaan esirukousta omiensa eli seurakuntansa puolesta. Ylipapin tehtävä olikin vanhan liiton aikana rukoilla kansan puolesta. Ylipapilliseksi rukouksen tekee myös se, että Jeesus rukoilee myöhemmin pyhittävänsä itsensä omiensa tähden (Joh. 17:19). Tämä merkitsee, että Hän pyhitti itsensä uhriksi heidän puolestaan. Uhraaminen kansan puolesta, erityisesti suurena sovituspäivänä olikin juuri ylipapin tehtävä.
Ylipappinamme Jeesus rukoili Isäänsä, ja meidän Isäämme, meidän puolestamme. Kun Jumalan Poika puhuu Isälleen, niin Isä kuulee aina ja tekee Poikansa pyynnön mukaan. Se, mitä Jeesus siis rukoili, on tapahtunut ja tapahtuu. Jumalan omat ottavat vastaan Jumalan Sanan, joka on pohjimmiltaan ihmiseksi syntynyt Jeesus itse. Jumalan omat myös pitävät eli säilyttävät Jumalan Sanan. Jumala on juuri Sanansa kautta kutsunut omansa ulos maailmasta; elämään jumalallista ja pyhää elämää Jeesusta seuraten. Jumalan Sanasta kristityt uskovat ja uskon kautta ymmärtävät kuka Jeesus on ja mitä varten Hän on tullut maailmaan.
Sen sijaan Jeesus ei rukoile ”maailman puolesta”. Tämä saattaa aiheuttaa hämmennystä, sillä onhan Jumala rakastanut koko maailmaa (Joh. 3:16). Jumala rakastaakin koko maailmaa, mutta maailma vihaa Jumalaa ja Hänen omiaan. Jeesus rukoileekin, että Isä varjelee omansa, jotka joutuvat maailman vihaamiksi ja vainoamiksi. Ja kun Jeesus näin pyytää, niin taivaallinen Isä vastaa ja tekee Poikansa pyynnön mukaan. Kun Isä varjelee Kirkkonsa Sanassaan ja sen kautta, niin Jumalan Poika tulee kirkastetuksi heissä. Tämä merkitsee sitä, että Jeesuksen nimi ja se kuka Hän on, tulee kiitetyksi ja ylistetyksi kristittyjen toiminnassa ja elämässä. Ja kun kyseessä on Johanneksen evankeliumi, ei sovi unohtaa ”kirkastamisen” merkitsevän myös ristiä ja sen kantamista. Juuri ristillä Jeesus nimittäin kirkasti Isää ja Isä Hänet.

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: valkoinen.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 98:1 Psalmi: Ps. 98:2–9 Hallelujasäe: Joh. 13:34
1. lukukappale: Jes. 32:15–20 2. lukukappale: Room. 8:9–11 Evankeliumi: Joh. 17:6–10

1. lukukappale
Jes. 32:15–20
Näin on hamaan siihen asti, kunnes meidän päällemme vuodatetaan Henki korkeudesta. Silloin erämaa muuttuu puutarhaksi, ja puutarha on metsän veroinen. Ja erämaassa asuu oikeus, ja puutarhassa majailee vanhurskaus. Silloin vanhurskauden hedelmä on rauha, vanhurskauden vaikutus lepo ja turvallisuus iankaikkisesti. Ja minun kansani asuu rauhan majoissa, turvallisissa asunnoissa, huolettomissa lepopaikoissa. Mutta raesade tulee, metsä kaatuu, ja kaupunki alennetaan alhaiseksi. Onnelliset te, jotka kylvätte kaikkien vetten vierille ja laskette härän ja aasin jalat valtoimina kulkemaan!

2. lukukappale
Room. 8:9–11
Mutta te ette ole lihan vallassa, vaan Hengen, jos kerran Jumalan Henki teissä asuu. Mutta jolla ei ole Kristuksen Henkeä, se ei ole hänen omansa. Mutta jos Kristus on teissä, niin ruumis tosin on kuollut synnin tähden, mutta henki on elämä vanhurskauden tähden. Jos nyt hänen Henkensä, hänen, joka herätti Jeesuksen kuolleista, asuu teissä, niin hän, joka herätti kuolleista Kristuksen Jeesuksen, on eläväksitekevä myös teidän kuolevaiset ruumiinne Henkensä kautta, joka teissä asuu.

Evankeliumi
Joh. 17:6–10
Minä olen ilmoittanut sinun nimesi ihmisille, jotka sinä annoit minulle maailmasta. He olivat sinun, ja sinä annoit heidät minulle, ja he ovat ottaneet sinun sanastasi vaarin. Nyt he tietävät, että kaikki, minkä olet minulle antanut, on sinulta. Sillä ne sanat, jotka sinä minulle annoit, minä olen antanut heille; ja he ovat ottaneet ne vastaan ja tietävät totisesti minun lähteneen sinun tyköäsi ja uskovat, että sinä olet minut lähettänyt. Minä rukoilen heidän edestänsä; en minä maailman edestä rukoile, vaan niiden edestä, jotka sinä olet minulle antanut, koska he ovat sinun – ja kaikki minun omani ovat sinun, ja sinun omasi ovat minun – ja minä olen kirkastettu heissä.

Rukoukset
1. Armon Jumala, joka hallitset uskoviesi sydämiä, niin että he voivat olla yksimielisiä! Anna kansallesi armo rakastaa, mitä käsket, ja haluta, mitä lupaat, niin että me, jotka vaellamme tässä katoavassa maailmassa, asuisimme sydämellämme taivaissa. Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
2. Laupias Jumala! Me kiitämme sinua siitä, että Pojassasi Jeesuksessa Kristuksessa olet valinnut ja kutsunut meidät valtakuntasi jäseniksi. Anna meille Pyhä Henkesi voidaksemme täyttää käskysi ja niin pysyä rakkaudessasi. Vaikuta meissä palava keskinäinen rakkaus, ja anna meille armo tuottaa runsasta hedelmää valtakuntasi hyväksi. Auta meitä ahkerasti rukoilemaan Poikasi nimessä, ja kuule rukouksemme Hänen, Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen tähden.

Päivän psalmi
Antifoni:
Ps. 98:1
Veisatkaa Herralle uusi virsi, sillä hän on ihmeitä |tehnyt. *
Hän on saanut voiton oikealla kädellänsä ja pyhällä käsi|varrellansa.
Psalmi:
Ps. 98:2–9
Herra on tehnyt tiettäväksi pelastus|tekonsa, *
hän on ilmaissut vanhurskautensa pakanain |silmien edessä.
Hän on muistanut armonsa ja uskollisuutensa Israelin heimoa |kohtaan; *
kaikki maan ääret ovat nähneet meidän Jumalamme |pelastusteot.
Kohottakaa riemuhuuto Herralle, |kaikki maa, *
iloitkaa ja riemuitkaa ja |veisatkaa kiitosta.
Veisatkaa Herran kiitosta kante|leilla *
– kanteleilla ja ylistysvirren |sävelillä,
vaskitorvilla ja pasunan |äänellä. *
Kohottakaa riemuhuuto Herran, |kuninkaan, edessä.
Pauhatkoon meri ja kaikki, mitä |siinä on, *
maanpiiri ja ne, jotka |siinä asuvat.
Paukuttakoot käsiänsä |virrat,*
ja vuoret yhdessä riemuitkoot |Herran edessä;
sillä hän tulee tuomitsemaan |maata. *
Hän tuomitsee maanpiirin vanhurskaasti ja kansat |oikeuden mukaan.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

5. sunnuntai pääsiäisestä Rukoussunnuntai Rogate
2026-05-10
Tälle sunnuntaille on annettu otsikoksi myös ”Rukoussunnuntai”. Se on hyvin paikallaan sillä evankeliumitekstissä Jeesus opettaa opetuslapsiaan rukoilemaan. Rukous on kristitylle tuttu ja turvallinen asia, mutta joskus rukouselämä tai sen koettu puute saattaa aiheuttaa myös ahdistusta tai syyllisyyttä. Juuri tässä kohden Herramme opettama rukous ja rukousopetus on suureksi avuksi, neuvoksi ja lohdutukseksi.
Ensinnäkin Jeesus käskee omiaan rukoilemaan oikein; ei oman hengellisyyden kohottamiseksi, joka on ulkokultaisuutta. Toiseksi ei pakanoiden tavoin eli hokemaan turhaan tyhjiä (tai pitkiä) rukouksia, koska ei Jumala tarvitse meidän hokemisiamme. Sen sijaan meidän tulee rukoilla, kuten Jeesus opettaa. Ja mitä Hän opettaakaan? Sen rukouksen, jonka tunnemme nimellä ”Isä meidän” -rukous. Siinä on kaikki, mitä meidän koskaan tarvitsee rukoilla. Tämä ei merkitse ettemmekö voi rukoilla muutakin; kyllä voimme ja saamme. Mutta tämä rukous myös riittää! Tämä rukous on peräisin itse Jumalan Pojan suusta; se on Jumalan Sanaa.
Kun mietimme mitä rukoilla, niin ei tarvitse miettiä kovin kauan. Rukoilemme Isä meidän -rukouksen. Uskonpuhdistaja Luther korosti paljon tämän rukouksen merkitystä ja asemaa. Myös varhaisen kirkon opetus oli, että tämä rukous tulisi rukoilla kolme kertaa päivässä. Saamme myös uskoa ja luottaa, että Jeesuksen opetettua omilleen tämän rukouksen, Hän myös itse käytti sitä. Ja edelleen Hän on tässä rukouksessa meidän kansamme. Hän rukoilee sitä kanssamme; Jumalana ja ihmisenä. Hän kääntyy kanssamme Isän puoleen ja puhuu myös Isän puolesta meille. Esimerkiksi, kohta ”anna meille meidän syntimme anteeksi, niin kuin mekin anteeksi annamme niille, jotka ovat meitä vastaan rikkoneet”, voi saada ihanan lohdullisen sävyn: Jeesus asettuu meidän syntisten asemaan ja sitten Hän puhuu Isälle ”niin kuin mekin anteeksi annamme”.
Rukous ei ole mikään suoritus, vaikka se onkin kristityn työtä ja velvollisuus. Meille on annettu valmiit Jumalan Pojan sanat joilla rukoilla. Rukouskin on Jumalan valmistama työ ja tehtävä; Hän myös itse vastaa sen kuulemisesta. Saamme tässäkin kohden vaeltaa Hänen ennalta valmistamissaan teoissa. Rukoilkaamme!

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: valkoinen.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Jes. 48:20 Psalmi: Ps. 40:2–6 Hallelujasäe: Joh. 16:33
1. lukukappale: Dan. 9:17–20 2. lukukappale: Room. 8:24–28 Evankeliumi: Matt. 6:5–13

1. lukukappale
Dan. 9:17–20
Ja nyt, meidän Jumalamme, kuule palvelijasi rukous ja hänen anomisensa ja valista kasvosi pyhäkkösi ylitse, joka on autiona; Herran tähden. Minun Jumalani, kallista korvasi ja kuule, avaa silmäsi ja katso meidän hävitystämme ja sitä kaupunkia, joka on otettu sinun nimiisi; sillä me annamme rukouksiemme langeta sinun eteesi, emme omaan vanhurskauteemme, vaan sinun suureen armoosi luottaen. Herra, kuule, Herra, anna anteeksi, Herra, huomaa ja tee tekosi itsesi tähden, älä viivyttele, minun Jumalani; sillä sinun kaupunkisi ja sinun kansasi ovat sinun nimiisi otetut.” Ja vielä minä puhuin ja rukoilin ja tunnustin syntini ja kansani Israelin synnit ja annoin rukoukseni langeta Herran, Jumalani, eteen minun Jumalani pyhän vuoren puolesta.

2. lukukappale
Room. 8:24–28
Sillä toivossa me olemme pelastetut, mutta toivo, jonka näkee täyttyneen, ei ole mikään toivo; kuinka kukaan sitä toivoo, minkä näkee? Mutta jos toivomme, mitä emme näe, niin me odotamme sitä kärsivällisyydellä. Samoin myös Henki auttaa meidän heikkouttamme. Sillä me emme tiedä, mitä meidän pitää rukoileman, niinkuin rukoilla tulisi, mutta Henki itse rukoilee meidän puolestamme sanomattomilla huokauksilla. Mutta sydänten tutkija tietää, mikä Hengen mieli on, sillä Henki rukoilee Jumalan tahdon mukaan pyhien edestä. Mutta me tiedämme, että kaikki yhdessä vaikuttaa niiden parhaaksi, jotka Jumalaa rakastavat, niiden, jotka hänen aivoituksensa mukaan ovat kutsutut.

Evankeliumi
Matt. 6:5–13
Ja kun rukoilette, älkää olko niinkuin ulkokullatut; sillä he mielellään seisovat ja rukoilevat synagoogissa ja katujen kulmissa, että ihmiset heidät näkisivät. Totisesti minä sanon teille: he ovat saaneet palkkansa. Vaan sinä, kun rukoilet, mene kammioosi ja sulje ovesi ja rukoile Isääsi, joka on salassa; ja sinun Isäsi, joka salassa näkee, maksaa sinulle. Ja kun rukoilette, niin älkää tyhjiä hokeko niinkuin pakanat, jotka luulevat, että heitä heidän monisanaisuutensa tähden kuullaan. Älkää siis olko heidän kaltaisiaan; sillä teidän Isänne kyllä tietää, mitä te tarvitsette, ennenkuin häneltä anottekaan. Rukoilkaa siis te näin: Isä meidän, joka olet taivaissa! Pyhitetty olkoon sinun nimesi; tulkoon sinun valtakuntasi; tapahtukoon sinun tahtosi myös maan päällä niinkuin taivaassa; anna meille tänä päivänä meidän jokapäiväinen leipämme; ja anna meille meidän velkamme anteeksi, niinkuin mekin annamme anteeksi meidän velallisillemme; äläkä saata meitä kiusaukseen; vaan päästä meidät pahasta.

Rukoukset
1. Pyhä Jumala, jolta kaikki hyvä tulee! Anna palvelijoillesi armoa ajatella sitä, mikä on oikeaa, ja voimaa täyttää se teoillaan. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
2. Herra Jumala, taivaallinen Isä, joka Poikasi kautta olet luvannut, että sinä annat meille, mitä ikinä pyydämme hänen nimessään! Me rukoilemme sinua: pidä meidät sanassasi ja anna Pyhän Henkesi hallita ja johdattaa meitä tahtosi mukaan. Varjele meitä väärästä opista ja turhasta jumalanpalveluksesta. Suojele myöskin ruumiimme ja sielumme kaikesta pahasta. Anna meille siunauksesi ja rauhasi, että saisimme kokea kaikessa armollista apuasi, niin että me sekä täällä että iankaikkisuudessa ylistäisimme ja kiittäisimme sinua armollisena Isänämme. Meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen kautta.

Päivän psalmi
Antifoni:
Jes. 48:20
Riemuhuudoin ilmoittakaa, kuuluttakaa tämä, viekää tieto siitä maan ääriin |asti, *
sanokaa: ”Herra on lunastanut palveli|jansa Jaakobin”.
Psalmi:
Ps. 40:2–6
Hartaasti minä odotin |Herraa, *
ja hän kumartui minun puoleeni ja kuuli |minun huutoni.
Ja hän nosti minut ylös turmion kuopasta, lokaisesta |liejusta, *
ja asetti minun jalkani kalliolle, hän vahvisti minun |askeleeni.
Hän antoi minun suuhuni uuden virren, kiitoslaulun Juma|lallemme. *
Sen näkevät monet ja pelkäävät ja |turvaavat Herraan.
Autuas se mies, joka panee turvansa |Herraan *
eikä käänny ylpeiden puoleen eikä niitten, jotka |valheeseen eksyvät!
Herra, minun Jumalani, suuret ovat sinun ihmetekosi ja sinun aivoituksesi meitä |kohtaan. *
Ei ole ketään sinun |vertaistasi.
Niitä minä tahdon julistaa, niistä |puhua, *
niitten paljous on suurempi, kuin lue|tella taidan.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

Helatorstai
2026-05-14
Missä Jeesus on? Ennen kuolemaansa Jeesus kulki opetuslastensa kanssa. Hän oli havaittavana, kohdattavana ja koskettavana heidän luonaan. Samoin oli hetken ylösnousemuksen jälkeen. Paavalin todistuksen mukaan Jeesus ilmestyi tänä aikana viidellesadalle veljelle. Hänet nähtiin, Hän käveli, Hän söi hiilivalkeilla ja mursi leipää. Jeesus oli läsnä. Kuitenkin uskontunnustus pitää sisällään helatorstain vaikean lauseen: astui ylös taivaisiin. Tämä riemukas lause kertoo Jeesuksen työn tulleen valmiiksi. Synnit päälleen ottanut on noussut kuolleista ja on kelvollinen astumaan Isän luokse taivaisiin. Sieltä Hän tulee kerran kirkkaudessaan takaisin tuomitsemaan elävät ja kuolleet.
Missä Jeesus on? Jeesus sanoo päivän evankeliumissa: Isä, minä tahdon, että missä minä olen, siellä nekin, jotka sinä olet minulle antanut, olisivat minun kanssani, että he näkisivät minun kirkkauteni. Näin Jeesus rukoilee kiirastorstaina. Ennen kuolemaansa, ylösnousemistaan ja taivaaseen astumistaan Hän kyllä rukoilee sitäkin että me pääsisimme kerran taivaaseen astumisesta osalliseksi. Kuitenkin vain vähän aiemmin Jeesus rukoilee Isältä myös: En minä rukoile, että ottaisit heidät pois maailmasta. Jeesus ei ensisijaisesti rukoile tässä omiensa taivaaseen pääsemistä. Meillä on varma toivo siitä että kuoleman jälkeen saamme kyllä olla siellä, missä Jeesus on. Tämä hyvä toivo kuitenkin perustuu siihen että jo eläessämme saamme olla siellä, missä Jeesus on.
Jeesus on asettanut maailmaan ne paikat, joissa Hän on läsnä. Maan päällä kulkiessaan Hän oli läsnä vain yhdessä paikassa kerrallaan. Taivaaseen astuneena Hän tulee asettamisensa välineiden myötä kaikkialle. Jeesus on ilmoittanut sanansa, asettanut ehtoollisen ja juuri ennen taivaaseen astumistaan määrännyt kasteen. Siinä Jeesus on. Jeesus on asettanut itsensä kristittyjen todelliseksi jumalanpalveluspaikaksi. Seurakunta saa elää armonvälineiden todellisuudessa ja Jeesus ei siksi ole kaukana yhdestäkään meistä. Missä Jeesus on? Ainakin täällä, saa luterilainen seurakunta huutaa kokoontuessaan messuun.

Kynttilöitä: 6 Liturginen väri: valkoinen.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ap. t. 1:11 Psalmi: Ps. 47:6–9 Hallelujasäe: Ef. 4:10
1. lukukappale: Dan. 7:13–14 2. lukukappale: Ap. t. 1:1–11 tai Ef. 4:7–15 Evankeliumi: Joh. 17:24–26

1. lukukappale
Dan. 7:13–14
Minä näin yöllisessä näyssä, ja katso, taivaan pilvissä tuli Ihmisen Pojan kaltainen; ja hän saapui Vanhaikäisen tykö, ja hänet saatettiin tämän eteen. Ja hänelle annettiin valta, kunnia ja valtakunta, ja kaikki kansat, kansakunnat ja kielet palvelivat häntä. Hänen valtansa on iankaikkinen valta, joka ei lakkaa, ja hänen valtakuntansa on valtakunta, joka ei häviä.

2. lukukappale
Ap. t. 1:1–11
Edellisessä kertomuksessani kirjoitin, oi Teofilus, kaikesta, mitä Jeesus alkoi tehdä ja opettaa, hamaan siihen päivään asti, jona hänet otettiin ylös, sittenkun hän Pyhän Hengen kautta oli antanut käskynsä apostoleille, jotka hän oli valinnut, ja joille hän myös kärsimisensä jälkeen moninaisten epäämättömien todistusten kautta osoitti elävänsä, ilmestyen heille neljänkymmenen päivän aikana ja puhuen Jumalan valtakunnasta. Ja kun hän oli yhdessä heidän kanssansa, käski hän heitä ja sanoi: ”Älkää lähtekö Jerusalemista, vaan odottakaa Isältä sen lupauksen täyttymistä, jonka te olette minulta kuulleet. Sillä Johannes kastoi vedellä, mutta teidät kastetaan Pyhällä Hengellä, ei kauan näitten päivien jälkeen.” Niin he ollessansa koolla kysyivät häneltä sanoen: ”Herra, tälläkö ajalla sinä jälleen rakennat Israelille valtakunnan?” Hän sanoi heille: ”Ei ole teidän asianne tietää aikoja eikä hetkiä, jotka Isä oman valtansa voimalla on asettanut, vaan, kun Pyhä Henki tulee teihin, niin te saatte voiman, ja te tulette olemaan minun todistajani sekä Jerusalemissa että koko Juudeassa ja Samariassa ja aina maan ääriin saakka”. Kun hän oli tämän sanonut, kohotettiin hänet ylös heidän nähtensä, ja pilvi vei hänet pois heidän näkyvistään. Ja kun he katselivat taivaalle hänen mennessään, niin katso, heidän tykönänsä seisoi kaksi miestä valkeissa vaatteissa; ja nämä sanoivat: ”Galilean miehet, mitä te seisotte ja katsotte taivaalle? Tämä Jeesus, joka otettiin teiltä ylös taivaaseen, on tuleva samalla tavalla, kuin te näitte hänen taivaaseen menevän.”
TAI:
Ef. 4:7–15
Mutta itsekullekin meistä on armo annettu Kristuksen lahjan mitan mukaan. Sentähden on sanottu: ”Hän astui ylös korkeuteen, hän otti vankeja saaliikseen, hän antoi lahjoja ihmisille”. Mutta että hän astui ylös, mitä se on muuta, kuin että hän oli astunut alaskin, maan alimpiin paikkoihin? Hän, joka on astunut alas, on se, joka myös astui ylös, kaikkia taivaita ylemmäksi, täyttääkseen kaikki. Ja hän antoi muutamat apostoleiksi, toiset profeetoiksi, toiset evankelistoiksi, toiset paimeniksi ja opettajiksi, tehdäkseen pyhät täysin valmiiksi palveluksen työhön, Kristuksen ruumiin rakentamiseen, kunnes me kaikki pääsemme yhteyteen uskossa ja Jumalan Pojan tuntemisessa, täyteen miehuuteen, Kristuksen täyteyden täyden iän määrään, ettemme enää olisi alaikäisiä, jotka ajelehtivat ja joita viskellään kaikissa opintuulissa ja ihmisten arpapelissä ja eksytyksen kavalissa juonissa; vaan että me, totuutta noudattaen rakkaudessa, kaikin tavoin kasvaisimme häneen, joka on pää, Kristus.

Evankeliumi
Joh. 17:24–26
Isä, minä tahdon, että missä minä olen, siellä nekin, jotka sinä olet minulle antanut, olisivat minun kanssani, että he näkisivät minun kirkkauteni, jonka sinä olet minulle antanut, koska olet rakastanut minua jo ennen maailman perustamista. Vanhurskas Isä, maailma ei ole sinua tuntenut, mutta minä tunnen sinut, ja nämä ovat tulleet tuntemaan, että sinä olet minut lähettänyt. Ja minä olen tehnyt sinun nimesi heille tunnetuksi ja teen vastakin, että se rakkaus, jolla sinä olet minua rakastanut, olisi heissä ja minä olisin heissä.”

Rukoukset
1. Kaikkivaltias Jumala! Me uskomme, että ainoa Vapahtajamme Jeesus Kristus on noussut ylös taivaisiin. Anna siis myös meidän jatkuvasti sydämellämme asua taivaissa sinun luonasi. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
2. Herra Jeesus Kristus! Me kiitämme sinua siitä, että olet meidän tähtemme kärsinyt katkeran ristinkuoleman ja voittanut kuolemallasi perkeleen ja kaiken pimeyden vallan. Nyt kun olet palannut kirkkauteesi, sinä puhut puolestamme Isän oikealla puolella. Auta meitä seuraamaan sinua elämässä ja kuolemassa, että kerran saisimme olla sinun kanssasi kirkkaudessasi iankaikkisesti.

Päivän psalmi
Antifoni:
Ap. t. 1:11
Galilean miehet, mitä te seisotte ja katsotte |taivaalle? *
Tämä Jeesus, joka otettiin teiltä ylös taivaaseen, on tuleva samalla tavalla, kuin te näitte hänen |taivaaseen menevän.
Psalmi:
Ps. 47:6–9
Jumala astuu ylös riemun raiku|essa, *
Herra pasunain |pauhatessa.
Veisatkaa Jumalalle, |veisatkaa, *
veisatkaa meidän kunin|kaallemme, veisatkaa.
Sillä Jumala on kaiken maan |kuningas. *
Veisatkaa |hänelle virsi.
Jumala on kansojen |kuningas, *
Jumala istuu pyhällä |istuimellansa.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

6. sunnuntai pääsiäisestä Exaudi
2026-05-17
Sunnuntain evankeliumissa meille kerrotaan juhlasta. Puhe on Lehtimajajuhlasta, jota vietettiin kerran vuodessa ja se kesti seitsemän päivää. Juhlan ensimmäinen ja viimeinen päivä olivat pyhiä päiviä, joihin liittyi jumalanpalvelus. Lehtimajan juhlassa papit ammensivat vettä kultaiseen astiaan sen jokaisena päivänä. Kulkue eteni temppelistä pappien johdolla Siloan lähteelle, josta se palasi suuresti iloiten temppeliin kuoron ja soittimien säestäessä. Ilmeisesti ylipappi hoiti tämän ammentamisen juhlan viimeisenä päivänä. Temppelissä vesi kaadettiin uhrialttarille. Samaan aikaan juomauhrin viini kaadettiin sille varattuun altaaseen.
Vesi kuvasi Messiaan saapumista ja uutta elämää, jonka hän antaa Pyhän Hengen kautta. Juuri tähän juhlaan, veden ammentamiseen ja iloon Messiaan saapumisesta viittaavat Jesajan sanat (12:3): ”Te saatte ilolla ammentaa vettä pelastuksen lähteestä”.
Jeesus nousee seisomaan ja huutaa juhlan viimeisenä päivänä ”Jos joku janoaa, niin tulkoon minun tyköni ja juokoon. Joka uskoo minuun, hänen sisimmästään on, niin kuin Raamattu sanoo (ilmeisesti tarkoitetaan Jes. 12:3), juokseva elävän veden virrat”.
Jeesus hyödyntää tilaisuuden ja Vanhan testamentin profetian, joka liittyi meneillä olevaan juhlaan. Hänen mukaansa lehtimajanjuhla viittaa siis häneen. ”Pelastuksen (hepreaksi HaJesuuah) lähde” onkin JEESUS, joka ilmoittaa itsensä ilojuhlassa. Ja Johanneksen neljännessä luvussa Jeesus-pelastus on ollut kaivolla vettä ammentamassa ja sanonut saastaiselle samarialaiselle naiselle olevansa elävä vesi.
Seurakunta katsoo jo helluntaihin ja odottaa miten Jeesus ammentaa itsestään Henkensä omilleen. Jeesus on asettanut sanallaan maailman vedet pelastavaksi tulvaksi ja kasteena Pyhän Hengen pesuksi. Hänen kauttaan Jeesus ammentaa meille juhlan joka kestää iankaikkisuuteen asti.

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: valkoinen.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 27:7 Psalmi: Ps. 27:1–3 7–9 Hallelujasäe: Joh. 16:13
1. lukukappale: 1. Kun. 19:8–13 2. lukukappale: Ap. t. 1:12–14 Evankeliumi: Joh. 7:37–39

1. lukukappale
1. Kun. 19:8–13
Niin hän nousi ja söi ja joi. Ja hän kulki sen ruuan voimalla neljäkymmentä päivää ja neljäkymmentä yötä Jumalan vuorelle, Hoorebille, asti. Siellä hän meni luolaan ja oli siinä yötä. Ja katso, Herran sana tuli hänelle; hän kysyi häneltä: ”Mitä sinä täällä teet, Elia?” Hän vastasi: ”Minä olen kiivailemalla kiivaillut Herran, Jumalan Sebaotin, puolesta. Sillä israelilaiset ovat hyljänneet sinun liittosi, hajottaneet sinun alttarisi ja tappaneet miekalla sinun profeettasi. Minä yksin olen jäänyt jäljelle, mutta minunkin henkeäni he väijyvät, ottaaksensa sen.” Hän sanoi: ”Mene ulos ja asetu vuorelle Herran eteen”. Ja katso, Herra kulki ohitse, ja suuri ja raju myrsky, joka halkoi vuoret ja särki kalliot, kävi Herran edellä; mutta ei Herra ollut myrskyssä. Myrskyn jälkeen tuli maanjäristys; mutta ei Herra ollut maanjäristyksessä. Maanjäristyksen jälkeen tuli tulta; mutta ei Herra ollut tulessa. Tulen jälkeen tuli hiljainen tuulen hyminä. Kun Elia sen kuuli, peitti hän kasvonsa vaipallansa, meni ulos ja asettui luolan suulle.

2. lukukappale
Ap. t. 1:12–14
Silloin he palasivat Jerusalemiin vuorelta, jota kutsutaan Öljymäeksi ja joka on lähellä Jerusalemia, sapatinmatkan päässä. Ja kun he olivat tulleet kaupunkiin, menivät he siihen yläsaliin, jossa he tavallisesti oleskelivat: Pietari ja Johannes ja Jaakob ja Andreas, Filippus ja Tuomas, Bartolomeus ja Matteus, Jaakob Alfeuksen poika ja Simon, kiivailija, ja Juudas Jaakobin poika. Nämä kaikki pysyivät yksimielisesti rukouksessa vaimojen kanssa ja Marian, Jeesuksen äidin, kanssa ja Jeesuksen veljien kanssa.

Evankeliumi
Joh. 7:37–39
Mutta juhlan viimeisenä, suurena päivänä Jeesus seisoi ja huusi ja sanoi: ”Jos joku janoaa, niin tulkoon minun tyköni ja juokoon. Joka uskoo minuun, hänen sisimmästään on, niinkuin Raamattu sanoo, juokseva elävän veden virrat.” Mutta sen hän sanoi Hengestä, joka niiden piti saaman, jotka uskoivat häneen; sillä Henki ei ollut vielä tullut, koska Jeesus ei vielä ollut kirkastettu.

Rukoukset
1. Kaikkivaltias, iankaikkinen Jumala! Anna meille armosi, että meillä olisi aina oikea tahto ja rakkaus palvella sinua puhtain sydämin ja kaikin voimin. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
2. Herra Jumala, taivaallinen Isä! Me kiitämme sinua siitä, että olet Pyhän Henkesi kautta kutsunut meidät Poikasi Jeesuksen Kristuksen todistajiksi. Mutta koska maailma ei siedä todistustamme vaan vihaa meitä sen takia, niin me rukoilemme sinua: anna meille turvallinen luottamus, ettemme loukkaantuisi ristiin ja vastoinkäymiseen, vaan lujina todistaisimme sinusta. Anna meidän aina tuntea sinut ja Poikasi ja niin tulla iankaikkisesti autuaiksi. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta. (1. vsk)
3. Laupias Jumala! Me kiitämme sinua siitä, että olet lähettänyt Poikasi maailmaan pelastamaan meidät ja tekemään meidät autuaiksi. Anna meille armosi, niin että otamme vastaan tämän kalliin rakkautesi ja tulemme uskon kautta sinun yhteyteesi. Poista seurakunnastasi kaikki eripuraisuus ja riita. Auta seurakuntaasi säilyttämään Hengen luoma ykseys rauhan sitein, jotta se voisi todistaa armosi ja rakkautesi voimasta. Käännä vihollisesikin pimeydestä ihmeelliseen valoosi meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen kautta. (3. vsk)

Päivän psalmi
Antifoni:
Ps. 27:7
Herra, kuule minun ääneni, kun minä |huudan, *
armahda minua ja |vastaa minulle.
Psalmi:
Ps. 27:1–3, 7–9
Herra on minun valkeuteni ja autuu|teni: *
ketä |minä pelkään!
Herra on minun elämäni |turva: *
ketä |minä vapisen!
Kun pahat käyvät minun kimppuuni, syömään minun |lihaani, *
niin he, minun ahdistajani ja vihamieheni, kompas|tuvat ja kaatuvat.
Vaikka sotajoukko asettuisi minua |vastaan, *
ei minun sydä|meni pelkäisi;
vaikka sota nousisi minua |vastaan, *
siinäkin minä |olisin turvassa.
Herra, kuule minun ääneni, kun minä |huudan, *
armahda minua ja |vastaa minulle.
Minun sydämeni vetoaa sinun omaan |sanaasi: *
”Etsikää minun |kasvojani”.
Herra, minä etsin sinun kasvo|jasi. *
Älä kätke minulta kasvojasi, älä työnnä vihassa pois |palvelijaasi.
Sinä olet minun |apuni, *
älä minua jätä, älä minua hylkää, pelas|tukseni Jumala.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

Helluntaiaatto
2026-05-23
Helluntaiaatosta eli helluntaipäivää edeltävästä lauantai-illasta alkaa kirkkovuodessa niin sanotun helluntaijakson vietto. Tämä osa kirkkovuodesta on viikon mittainen päättyen seuraavaan lauantaihin. Helluntaiaaton tekstit puhuvat luvatun Pyhän Hengen tulemisesta ja odottamisesta.
Päivän Vanhan testamentin tekstissä Isä puhuu omilleen eli tosi Israelille, joille Hän lupaa lähettää Pyhän Henkensä. Jumalan uusi liitto on tehty valmiiksi Hänen Poikansa sovitustyössä ja liiton sinetiksi Hän antaa Pyhän Henkensä lastensa päälle. Uuden testamentin teksti ohjaa meidät uskomaan ja ymmärtämään, että Pyhä Henki annetaan uuden liiton aikana pyhässä kasteessa. Päivän evankeliumissa Herra Jeesus lupaa lähettää apostoliensa päälle Pyhän Hengen. Tämä toteutui ensimmäisenä kristillisenä helluntaina Jerusalemissa. Apostolit saivat Pyhän Hengen ja rohkeasti todistivat Herrasta Jeesuksesta ja Hänen pelastusteoistaan. Olivathan apostolit silminnäkijätodistajia.
Helluntaiaattona saamme muistaa, että Jumala on lähettänyt ja jatkuvasti lähettää lapsilleen Pyhän Henkensä avuksi. Me emme voi uskoa Kristuskeen, Vapahtajaamme ilman Hänen apuaan. Pyhä Henki tulee luoksemme jatkuvasti Raamatun sanassa, synneistäpäästön sanoissa ja Hänen työtään on, että me uskossa nautimme Kristuksen tosi ruumiin ja veren syntiemme anteeksisaamikseksi. Pyhän Hengen tehtävä on kirkastaa Jumalan Poikaa.
Jeesus kutsuu päivän evankeliumissa (Joh. 14:17) Pyhää Henkeä ”totuuden Hengeksi”. Pyhä Henki ei ole ”valheen henki”. Hän johdattaa ihmiset totuuden eli Jeesuksen luo, kun he haluavat kuulla Pyhän Hengen puhetta. ”Totuuden Henki” Hän on myös ja ehkä ennen kaikkea siksi, että Hän on Jeesuksen eli Totuuden Henki. Pyhä Henkihän puhuu, mitä Hän on Jeesukselta saanut.
Maailma ei voi nähdä Pyhää Henkeä. Pyhää Henkeä, Jumalaa ja Jumalan omia vihaava maailma ei tunne, koska jos se tuntisi se kuuntelisi Pyhän Hengen puhetta. Tässä on vertailukohta siihen, kun Jeesus sanoo juutalaisille (Joh. 8:45): ”Mutta minua te ette usko, sentähden että minä sanon totuuden.” Jos Jeesus olisi puhunut valetta, juutalaiset olisivat uskoneet Häneen. Näin myös jos totuuden Henki puhuisi valetta, maailma tuntisi Hänet.
Jeesus lupaa saman asian omilleen kuin edellä (Joh. 14:16) ”sillä hän pysyy teidän tykönänne ja on teissä oleva”, mutta lupaa oikeastaan suurempaa. ”Teidän tykönänne” eli ”luonanne” on syvempi ja läheisempi asia kuin Joh. 14:16 ”teidän kanssanne”. Ja ”teissä oleva” kertoo sen, että toinen puolustaja, totuuden Henki on opetuslapsissa. Ei vain kanssa tai luona, vaan sisällä. Näin Jumala itse asuu kristityssä Hengessään ja Henkensä kautta.

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: punainen.Ei vuosikertaa
Päivän psalmi Antifoni: Hes. 36:26 Psalmi: Ps. 34:2–4 9–11 tai Ps. 107:1–2 21–22 Hallelujasäe: Ps. 117:1
1. lukukappale: Jes. 59:20–21 2. lukukappale: Ap. t. 19:1–6 Evankeliumi: Joh. 14:8–17

1. lukukappale
Jes. 59:20–21
Siionille se tulee lunastajana, niille Jaakobissa, jotka synnistä kääntyvät, sanoo Herra. Ja tämä on minun liittoni heidän kanssansa, sanoo Herra: minun Henkeni, joka on sinun päälläsi, ja minun sanani, jonka minä suuhusi panen, eivät väisty sinun suustasi, eivät lastesi suusta eivätkä lastesi lasten suusta, sanoo Herra, nyt ja iankaikkisesti.

2. lukukappale
Apt. 19:1–6
Kun Apollos oli Korintossa, tuli Paavali , kuljettuaan läpi ylämaakuntien, Efesoon ja tapasi siellä muutamia opetuslapsia. Ja hän sanoi heille: ”Saitteko Pyhän Hengen silloin, kun te tulitte uskoon?” Niin he sanoivat hänelle: ”Emme ole edes kuulleet, että Pyhää Henkeä on olemassakaan”. Ja hän sanoi: ”Millä kasteella te sitten olette kastetut?” He vastasivat: ”Johanneksen kasteella”. Niin Paavali sanoi: ”Johannes kastoi parannuksen kasteella, kehoittaen kansaa uskomaan häneen, joka oli tuleva hänen jälkeensä, se on, Jeesukseen”. Sen kuultuaan he ottivat kasteen Herran Jeesuksen nimeen. Ja kun Paavali pani kätensä heidän päälleen, tuli heidän päällensä Pyhä Henki, ja he puhuivat kielillä ja ennustivat.

Evankeliumi
Joh. 14: 8–17
Filippus sanoi hänelle : ”Herra, näytä meille Isä, niin me tyydymme”. Jeesus sanoi hänelle: ”Niin kauan aikaa minä olen ollut teidän kanssanne, etkä sinä tunne minua, Filippus! Joka on nähnyt minut, on nähnyt Isän; kuinka sinä sitten sanot: ’Näytä meille Isä’? Etkö usko, että minä olen Isässä, ja että Isä on minussa? Niitä sanoja, jotka minä teille puhun, minä en puhu itsestäni; ja Isä, joka minussa asuu, tekee teot, jotka ovat hänen. Uskokaa minua, että minä olen Isässä, ja että Isä on minussa; mutta jos ette, niin uskokaa itse tekojen tähden. Totisesti, totisesti minä sanon teille: joka uskoo minuun, myös hän on tekevä niitä tekoja, joita minä teen, ja suurempiakin, kuin ne ovat, hän on tekevä; sillä minä menen Isän tykö, ja mitä hyvänsä te anotte minun nimessäni, sen minä teen, että Isä kirkastettaisiin Pojassa. Jos te anotte minulta jotakin minun nimessäni, niin minä sen teen. Jos te minua rakastatte, niin te pidätte minun käskyni. Ja minä olen rukoileva Isää, ja hän antaa teille toisen Puolustajan olemaan teidän kanssanne iankaikkisesti, totuuden Hengen, jota maailma ei voi ottaa vastaan, koska se ei näe häntä eikä tunne häntä; mutta te tunnette hänet, sillä hän pysyy teidän tykönänne ja on teissä oleva.

Rukoukset
1. Kaikkivaltias Jumala, sinä muuttumaton voima ja ikuinen valo! Katso armollisesti seurakuntasi puoleen ja anna palvelijoillesi Pyhän Hengen lahja, jotta meissä syttyisi taivaallinen halu ja tahtoisimme jatkuvasti juoda elämän lähteestä. Sinun rakkaan Poikasi, Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme kautta, joka elää ja hallitsee yhdessä sinun ja Pyhän Hengen kanssa yhdessä jumaluudessa aina ja iankaikkisesti.
2. Pyhä Jumala, rakas taivaallinen Isä! Sinä olet Poikasi Jeesuksen Kristuksen kautta perustanut maan päälle kirkkosi. Kirkossa ja kirkon kautta annat saarnata meille sovituksen sanaa. Pyydämme sinua: lähetä meille Pyhä Henkesi, joka sanassasi kirkastaa meille Kristusta, että tuntisimme siinä hänet, uskoisimme häneen ja pelastuisimme. Tee meistä sinun totuutesi ja rakkautesi todistajia. Tätä pyydämme sinun rakkaan Poikasi, Jeesuksen Kristuksen kautta, joka yhdessä sinun ja Pyhän Hengen kanssa hallitsee aina ja iankaikkisesti.

Päivän psalmi
Antifoni:
Hes. 36:26
Ja minä annan teille uuden |sydämen, *
ja uuden hengen minä annan teidän |sisimpäänne.
Psalmi:
Ps. 34:2–4, 9–11
Minä kiitän Herraa joka |aika, *
hänen ylistyksensä on alati |minun suussani.
Herra on minun sieluni |kerskaus, *
nöyrät sen kuulevat ja |iloitsevat.
Ylistäkää minun kanssani |Herraa, *
kiittäkäämme yhdessä hänen |nimeänsä.
Maistakaa ja katsokaa, kuinka Herra on |hyvä. *
Autuas se mies, joka |häneen turvaa!
Peljätkää Herraa, te hänen |pyhänsä, *
sillä häntä pelkääväisiltä ei |mitään puutu.
Nuoret leijonat kärsivät puutetta ja näkevät |nälkää, *
mutta Herraa etsiväisiltä ei mitään |hyvää puutu.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.
TAI
Ps. 107: 1–2, 21–22
Kiittäkää Herraa, sillä |hän on hyvä, *
sillä hänen armonsa pysyy ian|kaikkisesti.
Niin sanokoot Herran |lunastetut, *
jotka hän on lunastanut ahdis|tuksen alta.
Kiittäkööt he Herraa hänen |armostansa *
ja hänen ihmeellisistä teoistaan ihmislap|sia kohtaan.
Uhratkoot |kiitosuhreja *
ja kertokoot riemuiten |hänen töitään.
Kunnia Isäl|le ja Pojalle *
ja Py|hälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, |nyt on ja aina, *
iankaikkisesta iankaik|kiseen. Aamen.

Helluntaipäivä
2026-05-24
Helluntaita merkitsevä Kreikan sanan penteekostee merkitys on: viideskymmenes. Sitä vietettiin siis viisikymmentä päivää pääsiäisen jälkeen (3. Moos 23:15-16). Juhlan tausta on Vanhassa testamentissa, jossa siitä käytetään erilaisia nimityksiä kuten viikkojuhla ja leikkuujuhla. Sitä kutsuttiin viikkojuhlaksi, koska sitä juhlittiin 7 viikkoa pääsiäisen jälkeen. Viikko tarkoittaa siten seitsemää viikkoa.
Helluntaijuhla kesti vain yhden päivän. Se oli ainakin aluksi, niin kuin moni muukin juhla, kytköksissä maatalouteen. Silloin tuli tuoda ”sadon ensimmäiset tähkät” Herralle. Lisäksi helluntaihin kuului pyhä kokous, jumalanpalvelus, jonka aikana ei saanut toimittaa mitään arkiaskareita. Juhlaan liitettiin myös muistelu siitä, että Herra oli antanut kansalleen liiton tauluissa kymmenen käskyä Siinain vuorella. Helluntai oli kiitosjuhla myös sen muistelemiseen, että Jumala oli vapauttanut kansansa Egyptin orjuudesta ja johdattanut luvattuun maahan.
Apostolit olivat koolla Jerusalemissa Mooseksen säädösten mukaan. Mutta missä he olivat koolla, kun Henki vuodatettiin? Humaus taivaasta täytti ”koko huoneen, jossa he istuivat”. He saattoivat olla koolla jossain omassa jo tutuksi tulleessa kokoontumispaikassa. Ehkä siinä ”yläsalissa”, jossa ehtoollinen asetettiin. Mutta paikka on ollut todennäköisemmin temppeli. Sillä sanaa huone käytetään myös temppelistä ja pyhäköstä, Herran huoneesta. Temppelin uloimpien muurien luona oli loisteliaita pylväikköjä ja huoneita, jotka tarjosivat suojan auringolta ja hyvän kokoontumispaikan.
Pyhäkössä olemista tukee vielä sekin, että ”kun tämä ääni kuului, niin kokoontui paljon kansaa” opetuslasten luokse. Ja eri puolilta tunnettua maailmaa tulleet ja eri kieliä puhuvat ihmiset kuulivat puhuttavan kukin omaa kieltänsä. He olivat tulleet helluntaipäivänä juuri temppeliin uhraamaan sekä osallistumaan ”pyhään kokoukseen”.
Paikalla temppelissä oli siis myös Apt. 2. luvun kuvaamana helluntapäivänä juutalaisia. Juuri tuona päivänä temppelissä vieraskieliset juutalaiset saivat kuulla Jumalan suurista teoista poikkeuksellisesti omalla kielellään. Tämä oli selvä merkki siitä, että Jumala halusi sanansa ja tekonsa tiettäväksi kaikille kielille ja kansoille. Se oli myös merkki juutalaisille Jesajan profetian täyttymyksestä: ”Sopertavin huulin ja vieraalla kielellä hän on puhuva tälle kansalle”. (Jes. 28:11-12. Ks. 1. Kor 14:21). Ja nyt helluntaina he kuulivat kristityiltä julistusta Jeesuksesta ja Pietarin saarnassa (Apt.2:38), kuinka kaste Jeesuksen nimeen syntien anteeksisaamiseksi on todellinen uusi liitto. Sen uudistaminen on meille jokapäiväistä kasteeseen palaamista: synnin tunnustamista ja anteeksiannon uskomista.
Myös Hesekiel profetoi Israelin uudistusta ja tulevaa pelastuksen aikaa, joka täyttyi helluntaina (36: 25-27): ”Ja minä vihmon teidän päällenne puhdasta vettä, niin että te puhdistutte; kaikista saastaisuuksistanne ja kaikista kivijumalistanne minä teidät puhdistan. Ja minä anna teille uuden sydämen, jaa uuden hengen minä anna teidän sisimpäänne. Minä poistan teidän ruumiistanne kivisydämen ja annan teille lihasydämen. Henkeni minä annan teidän sisimpäänne ja vaikutan sen, että te vaellatte minun käskyjeni mukaan…”.
Helluntain kokemus oli sellaisenaan ainutkertainen. Kansanjoukosta tuhannet joille Pietari saarnasi vielä samana päivänä, saivat pian oman ”helluntainkokemuksensa”, kun heidät kastettiin ja he saivat Pyhän Hengen. Kaste oli myös meille meidän helluntaimme.

Kynttilöitä: 6 Liturginen väri: punainen.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Viis. 1:7 tai Ps. 104:30 Psalmi: Ps. 68:5–11 Hallelujasäe: Virren 112 mukaan.
1. lukukappale: Jer. 31:31–34 2. lukukappale: Ap. t. 2:1–13 Evankeliumi: Joh. 14:15–21

1. lukukappale
Jer. 31: 31–34
Katso, päivät tulevat, sanoo Herra, jolloin minä teen Israelin heimon ja Juudan heimon kanssa uuden liiton; en sellaista liittoa kuin se, jonka minä tein heidän isäinsä kanssa silloin, kun minä tartuin heidän käteensä ja vein heidät pois Egyptin maasta, ja jonka liittoni he ovat rikkoneet, vaikka minä olin ottanut heidät omikseni, sanoo Herra. Vaan tämä on se liitto, jonka minä teen Israelin heimon kanssa niiden päivien tultua, sanoo Herra: Minä panen lakini heidän sisimpäänsä ja kirjoitan sen heidän sydämiinsä; ja niin minä olen heidän Jumalansa, ja he ovat minun kansani. Silloin ei enää toinen opeta toistansa eikä veli veljeänsä sanoen: ’Tuntekaa Herra’. Sillä he kaikki tuntevat minut, pienimmästä suurimpaan, sanoo Herra; sillä minä annan anteeksi heidän rikoksensa enkä enää muista heidän syntejänsä.

2. lukukappale
Ap. t. 2: 1–13
Ja kun helluntaipäivä oli tullut, olivat he kaikki yhdessä koolla. Ja tuli yhtäkkiä humaus taivaasta, niinkuin olisi käynyt väkevä tuulispää, ja täytti koko huoneen, jossa he istuivat. Ja he näkivät ikäänkuin tulisia kieliä, jotka jakaantuivat ja asettuivat heidän itsekunkin päälle. Ja he tulivat kaikki Pyhällä Hengellä täytetyiksi ja alkoivat puhua muilla kielillä, sen mukaan mitä Henki heille puhuttavaksi antoi. Ja Jerusalemissa asui juutalaisia, jumalaapelkääväisiä miehiä, kaikkinaisista kansoista, mitä taivaan alla on. Ja kun tämä ääni kuului, niin kokoontui paljon kansaa; ja he tulivat ymmälle, sillä kukin kuuli heidän puhuvan hänen omaa kieltänsä. Ja he hämmästyivät ja ihmettelivät sanoen: ”Katso, eivätkö nämä kaikki, jotka puhuvat, ole galilealaisia? Kuinka me sitten kuulemme kukin sen maan kieltä, jossa olemme syntyneet? Me parttilaiset ja meedialaiset ja eelamilaiset ja me, jotka asumme Mesopotamiassa, Juudeassa ja Kappadokiassa, Pontossa ja Aasiassa, Frygiassa ja Pamfyliassa, Egyptissä ja Kyrenen puoleisen Liibyan alueilla, ja täällä oleskelevat roomalaiset, juutalaiset ja käännynnäiset, kreetalaiset ja arabialaiset, me kuulemme kukin heidän puhuvan omalla kielellämme Jumalan suuria tekoja.” Ja he olivat kaikki hämmästyksissään eivätkä tienneet, mitä ajatella, ja sanoivat toinen toisellensa: ”Mitä tämä mahtaakaan olla?” Mutta toiset pilkkasivat heitä ja sanoivat: ”He ovat täynnä makeata viiniä”.

Evankeliumi
Joh. 14: 15–21
“Jos te minua rakastatte, niin te pidätte minun käskyni. Ja minä olen rukoileva Isää, ja hän antaa teille toisen Puolustajan olemaan teidän kanssanne iankaikkisesti, totuuden Hengen, jota maailma ei voi ottaa vastaan, koska se ei näe häntä eikä tunne häntä; mutta te tunnette hänet, sillä hän pysyy teidän tykönänne ja on teissä oleva. En minä jätä teitä orvoiksi; minä tulen teidän tykönne. Vielä vähän aikaa, niin maailma ei enää minua näe, mutta te näette minut; koska minä elän, niin tekin saatte elää. Sinä päivänä te ymmärrätte, että minä olen Isässäni, ja että te olette minussa ja minä teissä. Jolla on minun käskyni ja joka ne pitää, hän on se, joka minua rakastaa; mutta joka minua rakastaa, häntä minun Isäni rakastaa, ja minä rakastan häntä ja ilmoitan itseni hänelle.”

Rukoukset
1. Herra Jumala, joka valaisit ensimmäisenä helluntaina uskollistesi sydämet Pyhällä Hengellä! Anna meidänkin saman Hengen kautta ymmärtää, mikä on oikeaa, ja aina iloita hänen pyhästä lohdutuksestaan. Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta, joka sinun ja Pyhän Hengen kanssa elää ja hallitsee yhdessä jumaluudessa iankaikkisesta iankaikkiseen.
2. Kaikkivaltias Jumala, rakas taivaallinen Isä! Me kiitämme sinua siitä, että olet armollisesti vuodattanut Pyhän Henkesi, joka nuhtelee maailmaa synnistä, lohduttaa murheellisia, vahvistaa heikkoja ja tekee pyhittävää työtäsi maan päällä. Me rukoilemme sinua: anna Pyhän Hengen valaista sydämemme, johtaa meidät tuntemaan koko totuuden ja vahvistaa meitä voimallaan, että me elävässä uskossa pyhällä elämällä palvelisimme sinua, joka Pojan ja Pyhän Hengen kanssa elät ja hallitset iankaikkisesta iankaikkiseen.

Päivän psalmi
Antifoni
Viis. 1:7
Herran Henki |täyttää *
maanpiirin. |Halleluja!
TAI
Ps. 104:30
Kun lähetät henkesi, se luo uutta |elämää, *
näin uudis|tat maan kasvot.
Psalmi:
Ps. 68: 5-11
Laulakaa Jumalalle, veisatkaa hänen nimensä |kiitosta. *
Tehkää tie hänelle, joka kiitää |halki arojen.
Hänen nimensä on |Herra, *
riemuitkaa hänen kasvo|jensa edessä.
Hän on orpojen isä ja leskien puolus|taja, *
Jumala pyhässä |asunnossansa,
Jumala, joka antaa hyljätyille kodin ja johtaa vangitut |onneen. *
Vain niskoittelijat asuvat |kuivassa maassa.
Jumala, kun sinä kävit kansasi |edellä, *
kun sinä kuljit |erämaassa,
niin maa vapisi ja taivaat tiukkuivat Jumalan kasvojen |edessä, *
Siinai vapisi Jumalan, Israelin Jumalan, |kasvojen edessä.
Runsaalla sateella sinä, Jumala, kostutit perintö|maasi; *
ja kun se oli näännyksissä, niin |sinä virvoitit sen.
Sinun laumasi asettui |siihen; *
hyvyydessäsi, Jumala, sinä sen |kurjille valmistit.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

Helluntain jälkeinen viikko
2026-05-25 - 2026-05-30
Uuden testamentin aikaan kansa odotti uutta exodusta. Nyt uusi exodus oli toteutunut. Uuden liiton pääsiäislammas oli teurastettu. Helluntaina alkoi uusi exodus Pyhän Hengen lähettämisen kautta kohti uusia taivaita ja uutta maata. Tällekin matkalle lähdettäisiin veden kautta. Vanhassa liitossa kansa sai kasteen Moosekseen (1.Kor. 10) uudessa liitossa kastetaan Jeesukseen.
Erämaan manna oli saanut nimensä kansan ihmettelystä. Jeesuksen lupaama Pyhä Henki tuli opetuslasten päälle ja Pietari jakoi nyt uutta mannaa, Jumalan sanaa ja jälleen kansa ihmetteli ”Mitä tämä mahtaakaan olla?”. Pietarin saarnan jälkeen luemme Raamatusta, että seurakunta kokoontui Herran käskyn mukaan myös murtamaan leipää; siis viettämään Herran pyhää ehtoollista. Näin uuden liiton manna jaetaan seurakunnalle sanassa ja sakramenteissa.
Helluntain jälkeen seurakunta lähti erämaavaellukselle, jolla se tarvitsee leipää taivaasta. Vanhan liiton kansan oli kuljettava karun erämaan ja pakanakansojen läpi luvattuun maahan. Samanlainen matkan kulkee uuden liiton kansa. Se on maailmassa, mutta ei maailmasta. Se on jo Jumalan valtakunta kansojen keskellä, vaikka se odottaa vielä perille pääsyä. Helluntaina Pyhässä Hengessä jaetut Jumalan lahjat seurakunnalle eivät ole tauonneet. Ne pysyvät, kunnes seurakunta pääsee perille ja vaellus, joka helluntaina alkoi, päättyy uusiin taivaisiin ja uuteen maahan, joissa vanhurskaus asuu.

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: punainen 2. vuosikerta
Vanhan Testamentin lukukappaleet: 1. Moos. 11: 1–9, 4. Moos. 11: 11–12, 14–17, 24–25 Uuden Testamentin lukukappaleet: Ap. t. 2: 36–41, Ap.t. 10: 44–48, 1. Kor. 12: 1–11, 1. Kor. 12: 12–13, 20–31 Evankeliumi: Joh. 6: 44–47, Joh. 16: 12–15

Vanhan Testamentin lukukappaleet
1. Moos. 11: 1–9
Ja kaikessa maassa oli yksi kieli ja yksi puheenparsi. Kun he lähtivät liikkeelle itään päin, löysivät he lakeuden Sinearin maassa ja asettuivat sinne. Ja he sanoivat toisillensa: ”Tulkaa, tehkäämme tiiliä ja polttakaamme ne koviksi”. Ja tiiltä he käyttivät kivenä, ja maapihkaa he käyttivät laastina. Ja he sanoivat: ”Tulkaa, rakentakaamme itsellemme kaupunki ja torni, jonka huippu ulottuu taivaaseen, ja tehkäämme itsellemme nimi, ettemme hajaantuisi yli kaiken maan”. Niin Herra astui alas katsomaan kaupunkia ja tornia, jonka ihmislapset olivat rakentaneet. Ja Herra sanoi: ”Katso, he ovat yksi kansa, ja heillä kaikilla on yksi kieli, ja tämä on heidän ensimmäinen yrityksensä. Ja nyt ei heille ole mahdotonta mikään, mitä aikovatkin tehdä. Tulkaa, astukaamme alas ja sekoittakaamme siellä heidän kielensä, niin ettei toinen ymmärrä toisen kieltä.” Ja niin Herra hajotti heidät sieltä yli kaiken maan, niin että he lakkasivat kaupunkia rakentamasta. Siitä tuli sen nimeksi Baabel, koska Herra siellä sekoitti kaiken maan kielen; ja sieltä Herra hajotti heidät yli kaiken maan.
4. Moos. 11: 11–12, 14–17, 24–25
Ja Mooses sanoi Herralle: ”Miksi olet tehnyt niin pahoin palvelijallesi, ja miksi en ole saanut armoa sinun silmiesi edessä, koska olet pannut kaiken tämän kansan minun taakakseni? Olenko minä kaiken tämän kansan äiti tai isä, koska käsket minua kantamaan sitä sylissäni, niinkuin hoitaja kantaa imeväistä lasta, siihen maahan, jonka olet valalla vannoen luvannut heidän isillensä? En minä jaksa yksinäni kantaa koko tätä kansaa, sillä se on minulle liian raskas. Ja jos näin aiot kohdella minua, niin surmaa minut mieluummin, jos olen saanut armon sinun silmiesi edessä, ja päästä minut näkemästä tätä kurjuutta.” Silloin Herra puhui Moosekselle: ”Kutsu kokoon minua varten seitsemänkymmentä miestä Israelin vanhimpia, jotka tiedät kansan vanhimmiksi ja päällysmiehiksi; tuo heidät ilmestysmajalle, ja he asettukoot sinne sinun kanssasi. Minä sitten astun alas ja puhun siellä sinun kanssasi ja otan henkeä, joka sinussa on, ja annan heille; siten he voivat auttaa sinua tuon kansataakan kantamisessa, ettei sinun tarvitse sitä yksinäsi kantaa. Niin Mooses meni ulos ja kertoi kansalle Herran sanat. Sitten hän kutsui kokoon seitsemänkymmentä miestä kansan vanhimpia ja asetti heidät majan ympärille. Silloin Herra astui alas pilvessä ja puhutteli häntä, otti henkeä, joka hänessä oli, ja antoi sitä niille seitsemällekymmenelle vanhimmalle. Kun henki laskeutui heihin, niin he joutuivat hurmoksiin, mutta sen jälkeen he eivät enää siihen joutuneet.

Uuden Testamentin lukukappaleet
Ap. t. 2: 36–41
Varmasti tietäköön siis koko Israelin huone, että Jumala on hänet Herraksi ja Kristukseksi tehnyt, tämän Jeesuksen, jonka te ristiinnaulitsitte.” Kun he tämän kuulivat, saivat he piston sydämeensä ja sanoivat Pietarille ja muille apostoleille: ”Miehet, veljet, mitä meidän pitää tekemän?” Niin Pietari sanoi heille: ”Tehkää parannus ja ottakoon kukin teistä kasteen Jeesuksen Kristuksen nimeen syntienne anteeksisaamiseksi, niin te saatte Pyhän Hengen lahjan. Sillä teille ja teidän lapsillenne tämä lupaus on annettu ja kaikille, jotka kaukana ovat, ketkä ikinä Herra, meidän Jumalamme, kutsuu.” Ja monilla muillakin sanoilla hän vakaasti todisti; ja hän kehoitti heitä sanoen: ”Antakaa pelastaa itsenne tästä nurjasta sukupolvesta”. Jotka nyt ottivat hänen sanansa vastaan, ne kastettiin, ja niin heitä lisääntyi sinä päivänä noin kolmetuhatta sielua.
Ap.t. 10: 44–48
Kun Pietari vielä näitä puhui, tuli Pyhä Henki kaikkien päälle, jotka puheen kuulivat. Ja kaikki ne uskovaiset, jotka olivat ympärileikatut ja olivat tulleet Pietarin mukana, hämmästyivät sitä, että Pyhän Hengen lahja vuodatettiin pakanoihinkin, sillä he kuulivat heidän puhuvan kielillä ja ylistävän Jumalaa. Silloin Pietari vastasi: ”Ei kaiketi kukaan voi kieltää kastamasta vedellä näitä, jotka ovat saaneet Pyhän Hengen niinkuin mekin?” Ja hän käski kastaa heidät Jeesuksen Kristuksen nimeen. Silloin he pyysivät häntä viipymään siellä muutamia päiviä.
1. Kor. 12: 1–11
Mutta mitä hengellisiin lahjoihin tulee, niin en tahdo, veljet, pitää teitä niistä tietämättöminä. Te tiedätte, että kun olitte pakanoita, teitä vietiin mykkien epäjumalien luo, miten vain tahdottiin. Sentähden minä teen teille tiettäväksi, ettei kukaan, joka puhuu Jumalan Hengessä, sano: ”Jeesus olkoon kirottu”, ja ettei kukaan voi sanoa: ”Jeesus olkoon Herra”, paitsi Pyhässä Hengessä. Armolahjat ovat moninaiset, mutta Henki on sama; ja seurakuntavirat ovat moninaiset, mutta Herra on sama; ja voimavaikutukset ovat moninaiset, mutta Jumala, joka kaikki kaikissa vaikuttaa, on sama. Mutta kullekin annetaan Hengen ilmoitus yhteiseksi hyödyksi. Niinpä saa Hengen kautta toinen viisauden sanat, toinen tiedon sanat saman Hengen vaikutuksesta; toinen saa uskon samassa Hengessä, toinen taas terveeksitekemisen lahjat siinä yhdessä Hengessä; toinen lahjan tehdä voimallisia tekoja; toinen profetoimisen lahjan, toinen lahjan arvostella henkiä; toinen eri kielillä puhumisen lahjan, toinen taas lahjan selittää kieliä. Mutta kaiken tämän vaikuttaa yksi ja sama Henki, jakaen kullekin erikseen, niinkuin tahtoo.
1. Kor. 12: 12–13, 20–31
Sillä niinkuin ruumis on yksi ja siinä on monta jäsentä, mutta kaikki ruumiin jäsenet, vaikka niitä on monta, ovat yksi ruumis, niin on Kristuskin; sillä me olemme kaikki yhdessä Hengessä kastetut yhdeksi ruumiiksi, olimmepa juutalaisia tai kreikkalaisia, orjia tai vapaita, ja kaikki olemme saaneet juoda samaa Henkeä. Mutta nytpä onkin monta jäsentä, ja ainoastaan yksi ruumis. Silmä ei saata sanoa kädelle: ”En tarvitse sinua”, eikä myöskään pää jaloille: ”En tarvitse teitä”. Päinvastoin ne ruumiin jäsenet, jotka näyttävät olevan heikompia, ovat välttämättömiä; ja ne ruumiin jäsenet, jotka meistä ovat vähemmän kunniakkaita, me verhoamme sitä kunniallisemmin, ja niitä, joita häpeämme, me sitä häveliäämmin peitämme; mutta ne, joita emme häpeä, eivät sitä tarvitse. Mutta Jumala on liittänyt ruumiin yhteen niin, että antoi halvempiarvoiselle suuremman kunnian, ettei ruumiissa olisi eripuraisuutta, vaan että jäsenet pitäisivät yhtäläistä huolta toinen toisestaan. Ja jos yksi jäsen kärsii, niin kaikki jäsenet kärsivät sen kanssa; tai jos jollekulle jäsenelle annetaan kunnia, niin kaikki jäsenet iloitsevat sen kanssa. Mutta te olette Kristuksen ruumis ja kukin osaltanne hänen jäseniänsä. Niinpä Jumala asetti seurakuntaan ensiksi muutamia apostoleiksi, toisia profeetoiksi, kolmansia opettajiksi, sitten hän antoi voimallisia tekoja, sitten armolahjoja parantaa tauteja, avustaa, hallita, puhua eri kielillä. Eivät suinkaan kaikki ole apostoleja? Eivät kaikki profeettoja? Eivät kaikki opettajia? Eiväthän kaikki tee voimallisia tekoja? Eihän kaikilla ole parantamisen armolahjoja? Eiväthän kaikki puhu kielillä? Eiväthän kaikki kykene niitä selittämään? Pyrkikää osallisiksi parhaimmista armolahjoista. Ja vielä minä osoitan teille tien, verrattoman tien.

Evankeliumit
Joh. 6: 44–47
Ei kukaan voi tulla minun tyköni, ellei Isä, joka on minut lähettänyt, häntä vedä; ja minä herätän hänet viimeisenä päivänä. Profeetoissa on kirjoitettuna: ’Ja he tulevat kaikki Jumalan opettamiksi’. Jokainen, joka on Isältä kuullut ja oppinut, tulee minun tyköni. Ei niin, että kukaan olisi Isää nähnyt; ainoastaan hän, joka on Jumalasta, on nähnyt Isän. Totisesti, totisesti minä sanon teille: joka uskoo, sillä on iankaikkinen elämä.
Joh. 16: 12–15
Minulla on vielä paljon sanottavaa teille, mutta te ette voi nyt sitä kantaa. Mutta kun hän tulee, totuuden Henki, johdattaa hän teidät kaikkeen totuuteen. Sillä se, mitä hän puhuu, ei ole hänestä itsestään; vaan minkä hän kuulee, sen hän puhuu, ja tulevaiset hän teille julistaa. Hän on minut kirkastava, sillä hän ottaa minun omastani ja julistaa teille. Kaikki, mitä Isällä on, on minun; sentähden minä sanoin, että hän ottaa minun omastani ja julistaa teille.

Pyhän Kolminaisuuden päivä
2026-05-31
Kirkkovuodessa olemme saaneet juhlia jo aikaisemmin kolminaisuuden eri persoonien erityisiä juhlia. Eräässä mielessä voisi sanoa, että vietimme jouluna Isän juhlaa (Isän pelastussuunnitelman H-hetkiä: ”kunnia Jumalalle korkeuksissa”). Pääsiäisenä vietimme Pojan juhlaa ja helluntaina Pyhän Hengen juhlaa. Pyhän kolminaisuuden päivänä juhlimme kaikkia kolmea jumaluuden persoonaa.
Tekstimme ei ole varsinaisesti kolminaisuusopin perustavin kohta. Kuitenkin siinä Isä on tarhuri ja Poika on viinipuu. Ja vaikka Isälle omistetaan pyhittäminen eli oksien hoitaminen, jotta ne kantaisivat hedelmää, se voidaan sanoa olevan erityisesti Pyhän Hengen työtä.
Yksi evankeliumin vanhatestamentillinen juuri löytyy Jes. 5:sta. Se on Jumalan laulu viinitarhasta. Siinä Israelia kuvataan viinipuuksi, jolta odotetaan hedelmää, mutta joka kasvaa villimarjaa. Hoidettuaan puutarhaa ja odotettuaan siltä hedelmää turhaan puutarhuri päättää tuhota sen. Sen tarha ansaitsee, sillä millainen viinipuu on sellainen, joka tekee villimarjoja! Aivan toista kuin pitäisi. Mutta tuhottavan viinipuun paikan ottaakin Jeesus-puu, joka tuhotaan kelvottomien puolesta.
Siksi Jeesuksen opetus tekstissämme on lohdullinen: ”Minä olen totinen viinipuu”. Ja tähän jaloon ja hyvään puuhun meidät on oksastettu kasteessa (Gal. 3:27). Ja siksi on tekstin äärellä myös kysyttävä, millaisia oksia me olemme olleet?
Jeesus opettaa, että on olemassa hedelmättömiä oksia. Miksi kaikki oksat eivät tuota hedelmää ja pysy elävinä? Siksi, että elinneste ei pääse enää virtaamaan oksiin. Vaikka puun runko ja juuret ovat kunnossa ja niistä virtaa elämänä nestettä, niin on oksia, joihin sen pääsy on estynyt. Ne eivät saa enää ”elämää” puun rungosta ja niin ne heitetään pois ja poltetaan. Oksa ei voi kantaa hedelmää itsessään, ellei se pysy kiinni rungossa eli Jeesuksessa.
Sitten on hedelmällisiä oksia, joihin elämän neste virtaa. Ne ovat sanan tähden puhtaita: ”te olette jo puhtaat sen sanan tähden, jonka minä olen teille puhunut”. Nämä oksat ovat tuoreita oksia, jotka imevät elämää rungosta. Elämän neste virtaa niihin ja ne tuottavat hedelmää. Elävät oksat ovat uskosta vanhurskaita. Sana kasteessa ja evankeliumissa on heidät puhdistanut. Oksat eivät siis puhdista itse itseänsä, vaan ne puhdistetaan sanalla. Heidät on tehty puhtaiksi. Mutta kuitenkin Jeesus sanoo myös, että ”hän puhdistaa”. Oksat on siis puhdistettu, mutta niitä myös puhdistetaan edelleen. Tämä tarkoittaa sitä, että puhtaus on kyllä täydellinen, Kristuksen hyvän puun vanhurskaus, johon meidät on puettu kasteessa ja jonka me uskolla omistamme. Olemme siis täysin puhtaat.
Mutta se, että hän puhdistaa, tarkoittaa elämän vanhurskautta. Se ei ole täydellinen kenelläkään. Paavali sanoo: ”Sitä hyvää, mitä minä tahdon, minä en tee, vaan sitä pahaa, minä en tahdo, minä teen” (Room. 7:19). Meissä on vielä liha, syntinen luonto. Niinpä koska hedelmää tuottavia oksia edelleen puhdistetaan, se, joka sanoo ettei hänessä ole enää syntiä ja ettei hän enää syntiä tee, on erottanut itsensä puusta. Sellainen ihminen ei enää tarvitse puhdistusta, hän ei tarvitse syntien tunnustamista ja anteeksiuskomista, vaan hän luulee pärjäävänsä omillaan. Hän kieltää epäuskossa Jumalan teot ja jää vanhan luontonsa varaan, joka tuottaa vain synnin hedelmää.
Mutta miten sitten pysyä Jeesuksessa, niin kuin hän käskee? Mitä me voimme tehdä? Meidän jalkamme voivat viedä meidät sinne, missä Jeesus puhdistavaa työtä tekee ja missä armon, anteeksianantamuksen ja ikuisen elämän neste, Kristuksen veri, saa virrata meihin armonvälineissä. Meidän jalkamme voivat viedä meitä sanan kuuloon tilaisuuksiin, seuroihin ja piireihin, jossa sanaa tutkitaan.
Meidän kätemme voivat tarttua Raamattuun, jonka lain sanan kautta Isä puhdistaa ja karsii oksia. Sitä hän tekee nuhteilla, varoituksilla ja uhkauksilla. Mutta evankeliumin sanassa, hän kääntää meidän katseemme omista hedelmistämme Jeesukseen. Siihen, mitä hän on meille ja mitä hän on tehnyt puolestamme.

Kynttilöitä: 6 Liturginen väri: valkoinen.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Missale Aboense tai Ef. 1:3 Psalmi: Ps. 95:1–2 6–7 Hallelujasäe: Kolmen miehen kiitosvirsi Dan. 3:52 (apokr.)
1. lukukappale: Job 37:21–24 tai Saarn. 8:16–17 2. lukukappale: Ef. 4:1–6 Evankeliumi: Joh. 15:1–10

1. lukukappale
Job. 37:21–24
Ja nyt: ei voida katsella valoa, joka kirkkaana loistaa, kun tuuli on puhaltanut puhdistaen taivaan. Pohjoisesta tulee kultainen hohde; Jumalan yllä on peljättävä valtasuuruus. Kaikkivaltiasta emme saata käsittää, häntä, joka on suuri voimassa, joka ei oikeutta ja täydellistä vanhurskautta polje. Sentähden peljätkööt häntä ihmiset; hän ei katso keneenkään, joka on omasta mielestään viisas.
TAI
Saarn. 8: 16–17
Kun minä käänsin sydämeni oppimaan viisautta ja katsomaan työtä, jota tehdään maan päällä saamatta untakaan silmiin päivällä tai yöllä, niin minä tulin näkemään kaikista Jumalan teoista, että ihminen ei voi käsittää sitä, mitä tapahtuu auringon alla; sillä ihminen saa kyllä nähdä vaivaa etsiessään, mutta ei hän käsitä. Ja jos viisas luuleekin tietävänsä, ei hän kuitenkaan voi käsittää.

2. lukukappale
Ef. 4: 1–6
Niin kehoitan siis minä, joka olen vankina Herrassa, teitä vaeltamaan, niinkuin saamanne kutsumuksen arvo vaatii, kaikessa nöyryydessä ja hiljaisuudessa ja pitkämielisyydessä kärsien toinen toistanne rakkaudessa ja pyrkien säilyttämään hengen yhteyden rauhan yhdyssiteellä: yksi ruumis ja yksi henki, niinkuin te olette kutsututkin yhteen ja samaan toivoon, jonka te kutsumuksessanne saitte; yksi Herra, yksi usko, yksi kaste; yksi Jumala ja kaikkien Isä, joka on yli kaikkien ja kaikkien kautta ja kaikissa.

Evankeliumi
Joh. 15: 1–10
”Minä olen totinen viinipuu, ja minun Isäni on viinitarhuri. Jokaisen oksan minussa, joka ei kanna hedelmää, hän karsii pois; ja jokaisen, joka kantaa hedelmää, hän puhdistaa, että se kantaisi runsaamman hedelmän. Te olette jo puhtaat sen sanan tähden, jonka minä olen teille puhunut. Pysykää minussa, niin minä pysyn teissä. Niinkuin oksa ei voi kantaa hedelmää itsestään, ellei se pysy viinipuussa, niin ette tekään, ellette pysy minussa. Minä olen viinipuu, te olette oksat. Joka pysyy minussa ja jossa minä pysyn, se kantaa paljon hedelmää; sillä ilman minua te ette voi mitään tehdä. Jos joku ei pysy minussa, niin hänet heitetään pois niinkuin oksa, ja hän kuivettuu; ja ne kootaan yhteen ja heitetään tuleen, ja ne palavat. Jos te pysytte minussa ja minun sanani pysyvät teissä, niin anokaa, mitä ikinä tahdotte, ja te saatte sen. Siinä minun Isäni kirkastetaan, että te kannatte paljon hedelmää ja tulette minun opetuslapsikseni. Niinkuin Isä on minua rakastanut, niin minäkin olen rakastanut teitä; pysykää minun rakkaudessani. Jos te pidätte minun käskyni, niin te pysytte minun rakkaudessani, niinkuin minä olen pitänyt Isäni käskyt ja pysyn hänen rakkaudessaan.

Rukoukset
1. Kaikkivaltias, iankaikkinen Jumala, joka olet ilmoittanut meille oikean uskon, niin että voimme tunnustaa sinun olevan kolmiyhteinen ja silti yksi ainoa Jumala! Me rukoilemme sinua: varjele meitä tämän uskon kautta kaikesta, mikä voisi olla meille vahingoksi. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
2. Pyhä Kolmiyhteinen Jumala! Sinä olet luonut meidät, lunastanut meidät ja johdattanut meidät oikeaan uskoon. Yhä vieläkin sinä pyhität meitä ja kasvatat meitä uskossa. Me pyydämme sinua: valaise meitä, jotta yhä syvemmin käsittäisimme kaikkein pyhimmän Kolminaisuutesi salaisuuden ja säilyttäisimme oikean kristillisen uskon, kunnes saamme kirkkaudessa katsella sinua kasvoista kasvoihin. Tätä pyydämme Herramme ja Vapahtajamme Jeesuksen nimessä, hänen, joka on yhdessä Isän ja Pyhän Hengen kanssa yksi ainoa Jumala, ikuisesti ylistetty ja kiitetty.

Päivän psalmi
Antifoni
Missale Aboense ( VK783)
Ylistetty olkoon Pyhä Kolminaisuus, yksi ja jakamaton |Jumala. *
Hän on meille hyvä ja |armollinen.
TAI
Ef. 1:3
Ylistetty olkoon meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen Jumala ja |Isä, *
joka on siunannut meitä taivaallisissa kaikella hengellisellä siunauksella |Kristuksessa.
Psalmi:
Ps. 95: 1–7
Tulkaa, kohottakaamme ilohuuto |Herralle, *
riemuhuuto pelastuksemme |kalliolle.
Käykäämme kiittäen hänen kasvojensa |eteen, *
veisatkaamme hänelle |riemuvirsiä.
Sillä Herra on suuri Jumala, suuri kuningas yli kaikkien juma|lien. *
Maan syvyydet ovat hänen kädessänsä, ja hänen ovat |vuorten kukkulat.
Hänen on meri, sillä hän on sen |tehnyt, *
ja kuiva maa, jonka hänen kätensä ovat |valmistaneet.
Tulkaa, kumartukaamme ja polvistu|kaamme, *
polvillemme langetkaamme Herran, meidän |Luojamme, eteen.
Sillä hän on meidän Jumalamme, ja me olemme kansa, jota hän |paimentaa, *
lauma, jota hänen |kätensä kaitsee.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

2. sunnuntai helluntaista
2026-06-07
Katoavien ja katoamattomien aarteiden pyhästä alkaa kirkkovuoden arkipuolisko. Pyhän Kolminaisuuden päivään asti olemme tutkineet Jumalan pelastustekoja Kristuksessa. Adventista alkoi Herramme, tosi Jumalan, tosi ihmiseksi syntymisen tutkistelu. Joulun ja loppiaisajan mentyä tulivat suuri paasto ja viimein hiljainen viikko. Pitkäperjantain, Pääsiäisen, Helatorstain ja Helluntain jälkeen juhlimme viikko sitten ”pyhistä pyhintä”, Pyhän Kolminaisuuden päivää.
Kirkkovuoden arkipuoliskon alkaessa toisessa kädessämme on juhlapuolen lahjana pyhä Raamattu täynnä pelastuksen evankeliumia ja toisessa kädessämme tehtävä: ”Menkää ja tehkää kaikki kansat minun opetuslapsikseni.” (Matt. 28:18–20)
Arkipuolisko koettelee kuuliaisuuttamme Herralle. Kuinka jaamme pelastuksen lahjat kaikille? Ja kuinka elämme niistä Jumalan kunniaksi ja lähimmäisen parhaaksi?
Katoavien ja katoamattomien aarteiden pyhä ei ole suomalaiskristitylle helpoimpia. Jumala vai mammona? Ikuinen vai katoamaton? Eteemme piirtyy silloittamaton kuilu evankeliumin aarteen ja tämän maailman aarteiden välillä. Jokainen joutuu valitsemaan, vieläpä monta kertaa elämässään. Lihan ja Hengen välinen taistelu konkretisoituu maallisten aarteiden ja hengellisen aarteen välisenä taisteluna. Kumpaa kumarrat? Kumpaan takerrut?
Kirkkojen holveissa kaikuvat varoitukset rikkauden viettelyksistä. Samoin kaikuvat kehotukset hallita omaisuutta seurakunnan ja osattomien hyväksi. Sanonta, ”kristityksi meissä kääntyy viimeisenä lompakkomme”, koettelee sanankuulijan rakkautta Kristukseen ja seurakuntaan.
Hukkaan menee kuitenkin kirkkoreissu, jos janoisen ja nälkäisen syötäväksi on vain varoituksia ja lain saarnaa. Sillä evankeliumissa on elämä!
Pyhän vaihtoehtoinen evankeliumikohta on lyhyt, mutta rikas (Matt. 13:44–46). Opimme, ettei evankeliumin aarre ole päältä aarre. Kuoret näyttävät puuarkulta maan uumenissa, mutta sisällä sädehtii Kristuksen kirkkaus! Edelleen opimme, ettei evankeliumin aarretta voi omia itselleen. Jos tahdomme aarteen, meidän on tahdottava myös arkku ja pelto: päältä lahot armonvälineiden arkut, monella tapaa kiviset ja karikkoiset seurakunnat. Sillä aarretta ei ole ilman arkkua ja peltoa, eikä syntien anteeksiantamuksen evankeliumia vailla seurakuntaa.
Tällaista on Jumalan armotalouden hoito. Hän on kätkenyt aarteensa arkkuun ja arkkunsa peltoon, jotta ristin hulluus olisi ilmeistä, ja siihen kätketty Jumalan voima saisi – ei vain vapauttaa synnin taakoittamaa, vaan – koitua rakennukseksi seurakunnalle ja sen myötä siunaukseksi kirkon lähetystehtävälle.

Kynttilöitä: 2 Liturginen väri: vihreä.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 49:16 Psalmi: Ps. 49:6–10 16–21 Hallelujasäe: Ps. 17:15
1. lukukappale: Aam. 8:4–8 2. lukukappale: 2. Kor. 8:1–9 Evankeliumi: Luuk. 12:13–21 tai Matt. 13:44–46

1. lukukappale
Aam. 8: 4–8
Kuulkaa tämä, te jotka poljette köyhiä ja tahdotte tehdä lopun maan nöyristä, sanoen: ”Milloin loppuu uusikuu, että saamme myydä viljaa, ja milloin sapatti, että saamme avata jyväaitan, pienentää eefa-mitan ja suurentaa painon ja pettää väärällä vaa’alla, että saamme ostaa vaivaiset rahasta ja köyhän kenkäparista ja myydä akanoita jyvinä?” Herra on vannonut hänen kauttansa, joka on Jaakobin kunnia: Totisesti, minä en ikinä unhota yhtäkään heidän tekoansa. Eikö senkaltaisesta maa jo vapise ja kaikki sen asukkaat murehdi? Eikö se nouse kaikkinensa niinkuin Niili, kuohu ja alene niinkuin Egyptin virta?

2. lukukappale
2. Kor. 8:1–9
Mutta me saatamme teidän tietoonne, veljet, mitä Jumalan armo on vaikuttanut Makedonian seurakunnissa: että, vaikka he olivatkin monessa ahdistuksen koetuksessa, niin oli heidän ilonsa heidän suuressa köyhyydessäänkin niin ylenpalttinen, että he alttiisti antoivat runsaita lahjoja. Sillä voimiensa mukaan, sen minä todistan, jopa yli voimiensakin he antoivat omasta halustansa, paljolla pyytämisellä anoen meiltä sitä suosiota, että pääsisivät osallisiksi pyhien avustamiseen; eivätkä he vain tehneet, niinkuin me olimme toivoneet, vaan antoivat itsensäkin, ennen kaikkea Herralle ja sitten meille, Jumalan tahdosta, niin että me kehoitimme Tiitusta, niinkuin hän jo oli alkanut, saattamaan teidän keskuudessanne päätökseen tämänkin rakkaudentyön. Mutta niinkuin teillä on ylenpalttisesti kaikkea: uskoa, sanaa, tietoa, kaikkinaista intoa ja meistä teihin tullutta rakkautta, niin olkaa ylenpalttiset tässäkin rakkaudentyössä. En sano tätä käskien, vaan viittaamalla muiden intoon minä tahdon koetella teidänkin rakkautenne vilpittömyyttä. Sillä te tunnette meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen armon, että hän, vaikka oli rikas, tuli teidän tähtenne köyhäksi, että te hänen köyhyydestään rikastuisitte.

Evankeliumi
Luuk 12:13–21
Niin muuan mies kansanjoukosta sanoi hänelle: ”Opettaja, sano minun veljelleni, että hän jakaisi kanssani perinnön”. Mutta hän vastasi hänelle: ”Ihminen, kuka on minut asettanut teille tuomariksi tai jakomieheksi?” Ja hän sanoi heille: ”Katsokaa eteenne ja kavahtakaa kaikkea ahneutta, sillä ei ihmisen elämä riipu hänen omaisuudestaan, vaikka sitä ylenpalttisesti olisi”. Ja hän puhui heille vertauksen sanoen: ”Rikkaan miehen maa kasvoi hyvin. Niin hän mietti mielessään ja sanoi: ’Mitä minä teen, kun ei minulla ole, mihin viljani kokoaisin?’ Ja hän sanoi: ’Tämän minä teen: minä revin maahan aittani ja rakennan suuremmat ja kokoan niihin kaiken eloni ja hyvyyteni; ja sanon sielulleni: sielu, sinulla on paljon hyvää tallessa moneksi vuodeksi; nauti lepoa, syö, juo ja iloitse’. Mutta Jumala sanoi hänelle: ’Sinä mieletön, tänä yönä sinun sielusi vaaditaan sinulta pois; kenelle sitten joutuu se, minkä sinä olet hankkinut?’ Näin käy sen, joka kokoaa aarteita itselleen, mutta jolla ei ole rikkautta Jumalan tykönä.”
TAI
Matt 13:44–46
Taivasten valtakunta on peltoon kätketyn aarteen kaltainen, jonka mies löysi ja kätki; ja siitä iloissaan hän meni ja myi kaikki, mitä hänellä oli, ja osti sen pellon. Vielä taivasten valtakunta on kuin kauppias, joka etsi kalliita helmiä, ja löydettyään yhden kallisarvoisen helmen hän meni ja myi kaikki, mitä hänellä oli, ja osti sen.

Rukoukset
1. Kaikkivaltias Jumala, joka olet niiden voima, jotka panevat toivonsa sinuun, kuule armollisesti rukouksemme! Koska ihminen ei saa aikaan mitään ilman sinua, niin auta armollasi, että täyttäisimme käskysi ja että tahtomme ja tekomme kelpaisivat sinulle. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
2. Kaikkivaltias Jumala! Varjele meitä rakastamasta tätä maailmaa. Auta meitä käyttämään sinun suomaasi maallista hyvää sinun kunniaksesi sekä lähimmäistemme ja itsemme parhaaksi. Anna meidän armostasi koota ahkerasti taivaallisia aarteita, joita eivät koi eivätkä ruoste turmele, jotta olisimme rikkaita sinussa ja pääsisimme taivaallisen valtakuntasi kirkkauteen. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.

Päivän psalmi
Antifoni:
Ps. 49:16
Mutta minun sieluni Jumala lunastaa |tuonelan vallasta, *
sillä hän ottaa |minut huomaansa.
Psalmi:
Ps. 49: 6–10, 16–21
Miksi minä pelkäisin |pahoina päivinä, *
kun minun vainoojani vääryys pii|rittää minut?
He luottavat |tavaroihinsa *
ja kerskaavat suuresta |rikkaudestaan.
Kukaan ei voi velje|änsä lunastaa *
eikä hänestä Jumalalle sovi|tusta maksaa.
Sillä hänen sielunsa lunastus on |ylen kallis *
ja jää iäti suo|rittamatta,
että hän saisi elää ian|kaikkisesti *
eikä kuo|lemaa näkisi.
Mutta minun sieluni Jumala lunastaa |tuonelan vallasta, *
sillä hän ottaa |minut huomaansa.
Älä pelkää, jos |joku rikastuu, *
jos hänen talonsa |komeus karttuu.
Sillä kuollessaan ei hän ota |mitään mukaansa, *
eikä hänen komeutensa astu alas hänen |jäljessänsä.
Vaikka hän eläissänsä kiittää itseään |siunatuksi, *
vaikka sinua ylistetään, kun vietät hy|viä päiviä,
täytyy sinun mennä isiesi |suvun tykö, *
jotka eivät ikinä enää va|loa näe.
Ihminen, mahtavinkin, on ymmär|rystä vailla, *
hän on verrattava eläimiin, |jotka hukkuvat.
Kunnia Isäl|le ja Pojalle *
ja Py|hälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, |nyt on ja aina, *
iankaikkisesta iankaik|kiseen. Aamen.

3. sunnuntai helluntaista
2026-06-14
Kirkkovuoden arkipuoliskon toisen pyhän (3.sun.hel.) päällekirjoitus kuuluu: ”Kutsu Jumalan valtakuntaan.” Pyhän teksteissä kutsun luonnetta kuvataan useasta näkökulmasta.
Ensinnäkin Jumalan kutsu on peruuttamaton. Ensimmäisen vuosikerran mukaisessa evankeliumikohdassa kerrotaan miehestä, joka järjestää pidot ja lähettää kutsut juhliinsa (Luuk. 14:16–24). Valmistelut ovat mittavat, mutta kutsun saaneet kieltäytyvät kunniasta. Ehkä he ajattelivat, että juhlat peruuntuvat, jos kukaan ei tule. Isäntä kuitenkin yllättää. Juhlia ei peruta, vaan vieraslista laaditaan uudelleen: ”Mene maanteille ja kylien kujille ja vaadi ihmisiä tulemaan, jotta taloni täyttyisi.” Kertomus alleviivaa Jumalan kutsun peruuttamattomuutta. Taivaan juhlat pidetään joka tapauksessa. Vaikka ihminen kuvittelisi siirtävänsä tai peruuttavansa juhlat, niin ei tapahdu – sillä Jumala on Kristuksessa valmistanut kaiken juhliaan varten. Ja juhlakutsu otetaan vastaan uskossa pelastukseksi, tai torjutaan epäuskossa kadotukseksi.
Toiseksi Jumalan kutsu on vastoin inhimillistä järkeä. Ristin evankeliumina se julistaa Jumalan heikkoutta ja kuolemaa tienä pelastukseen (1.Kor.1:26–31). Sellainen on hulluutta järjelle. Sellainen pudottaa korokkeiltaan kaikki, jotka kuvittelevat olevansa jotain. Viisaat ja voimakkaat saatetaan häpeään, risti korotetaan kunniaan. Paavali julistaa ristiinnaulittua Jeesusta osoittaen: ”Hänet Jumala on antanut meille viisaudeksi, vanhurskaudeksi, pyhitykseksi ja lunastukseksi.” (1.Kor.1:31)
Kolmanneksi Jumalan kutsu pelastaa. Toisen vuosikerran evankeliumikohdassa Sakkeus – tullimies, maanpetturi ja ahnehtija – kohtaa Kristuksen (Luuk. 19:1–10). Silti kertomuksen painopiste on kokonaan poissa ihmisestä ja tämän ratkaisuista. Sakkeus ei löydä Kristusta, vaan Kristus löytää hänet; Sakkeus ei kutsu Kristusta kotiinsa, vaan Kristus kutsuu itsensä hänen kotiinsa; Sakkeus ei tule etsimään ja pelastamaan, vaan Kristus.
Evankeliumikohta alleviivaa Jumalan kutsun pelastavaa voimaa. Tämän sai Sakkeuksen kotiin kokoontunut virkaveljien joukkokin havaita. Ehkä joku nauroi, kun Sakkeus ilmoitti kiitosuhristaan. Hän hyvittäisi rikoksensa ja lahjoittaisi varallisuuttaan köyhille. Kolikoiden vaihtaessa omistajaa naureskelijoiden oli viimeistään vaiettava. Sakkeus hyvitti menneet ja jakoi köyhille – sillä armosta kasvaa kiitosuhri ja Jumalan kutsu, evankeliumi, vaikuttaa pelastuksen synnyttäen uskon Kristukseen.

Kynttilöitä: 2 Liturginen väri: vihreä.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 18:20 Psalmi: Ps. 18:17–20 26–29 Hallelujasäe: Ps. 95:7–8
1. lukukappale: Sak. 1:3–6 2. lukukappale: 1. Kor. 1:26–31 Evankeliumi: Luuk. 19:1–10

1. lukukappale
Sak. 1: 3–6
Sano heille: Näin sanoo Herra Sebaot: Kääntykää minun tyköni, sanoo Herra Sebaot, niin minä käännyn teidän tykönne, sanoo Herra Sebaot. Älkää olko isienne kaltaiset, joille entiset profeetat ovat saarnanneet sanoen: Näin sanoo Herra Sebaot: Kääntykää pois pahoilta teiltänne ja pahoista teoistanne; mutta he eivät kuulleet, eivät kuunnelleet minua. Teidän isänne – missä he ovat? Ja profeetat – ovatko he eläneet iäti? Mutta minun sanani ja käskyni, jotka minä olen säätänyt palvelijoilleni profeetoille – eivätkö ne ole kohdanneet teidän isiänne: ja niin he kääntyivät ja sanoivat: ’Niinkuin Herra Sebaot aikoi meille tehdä, meidän vaelluksemme ja tekojemme mukaan, niin hän on meille tehnyt’.”

2. lukukappale
1. Kor. 1:26–31
Sillä katsokaa, veljet, omaa kutsumistanne: ei ole monta inhimillisesti viisasta, ei monta mahtavaa, ei monta jalosukuista, vaan sen, mikä on hulluutta maailmalle, sen Jumala valitsi saattaaksensa viisaat häpeään, ja sen, mikä on heikkoa maailmassa, sen Jumala valitsi saattaaksensa sen, mikä väkevää on, häpeään, ja sen, mikä maailmassa on halpasukuista ja halveksittua, sen Jumala valitsi, sen, joka ei mitään ole, tehdäksensä mitättömäksi sen, joka jotakin on, ettei mikään liha voisi kerskata Jumalan edessä. Mutta hänestä on teidän olemisenne Kristuksessa Jeesuksessa, joka on tullut meille viisaudeksi Jumalalta ja vanhurskaudeksi ja pyhitykseksi ja lunastukseksi, että kävisi, niinkuin kirjoitettu on: ”Joka kerskaa, sen kerskauksena olkoon Herra”.

Evankeliumi
Luuk. 19:1–10
Ja hän tuli Jerikon kaupunkiin ja kulki sen läpi. Ja katso, siellä oli mies, nimeltä Sakkeus; ja hän oli publikaanien päämies ja oli rikas. Ja hän koetti saada nähdä Jeesusta, kuka hän oli, mutta ei voinut kansalta, kun oli varreltansa vähäinen. Niin hän juoksi edelle ja nousi metsäviikunapuuhun nähdäkseen hänet, sillä Jeesus oli kulkeva siitä ohitse. Ja tultuaan sille paikalle Jeesus katsahti ylös ja sanoi hänelle: ”Sakkeus, tule nopeasti alas, sillä tänään minun pitää oleman sinun huoneessasi”. Ja hän tuli nopeasti alas ja otti hänet iloiten vastaan. Ja sen nähdessään kaikki nurisivat sanoen: ”Syntisen miehen luokse hän meni majailemaan”. Mutta Sakkeus astui esiin ja sanoi Herralle: ”Katso, Herra, puolet omaisuudestani minä annan köyhille, ja jos joltakulta olen jotakin petoksella ottanut, niin annan nelinkertaisesti takaisin”. Niin Jeesus sanoi hänestä: ”Tänään on pelastus tullut tälle huoneelle, koska hänkin on Aabrahamin poika; sillä Ihmisen Poika on tullut etsimään ja pelastamaan sitä, mikä kadonnut on”.

Rukoukset
1. Herra Jumala! Anna armosi, niin että pelkäisimme ja rakastaisimme pyhää nimeäsi, sillä sinä et lakkaa hallitsemasta niitä, jotka lujasti uskoen turvautuvat sinuun. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
2. Rakas taivaallinen Isä, iankaikkinen Jumala! Varjele meitä halveksimasta valtakuntaasi ja auta meitä hylkäämään kaiken päästäksemme sinne. Tee meidät Poikasi Jeesuksen Kristuksen oikeiksi opetuslapsiksi, niin että seuraamme häntä itsemme kieltäen. Suo meidän armosi avulla kantaa uskollisesti antamaasi ristiä. Vahvista meitä taistelemaan herkeämättä kaikkea pahaa vastaan ja saamaan siitä voiton, niin että edistäisimme sinun kunniaasi ja sinun valtakuntasi tulisi luoksemme. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
3. Herra Jumala, taivaallinen Isä! Me kiitämme sinua siitä, että olet sanallasi kutsunut meidät suurelle ehtoollisellesi. Me rukoilemme sinua: herätä sydämemme Pyhällä Hengelläsi, niin ettemme kuulisi kutsuasi turhaan vaan ottaisimme sen halukkaasti vastaan emmekä sallisi minkään ajallisen estää itseämme. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.

Päivän psalmi
Antifoni:
Ps. 18: 20
Hän toi minut |avaraan paikkaan, *
hän vapautti minut, sillä hän oli mielis|tynyt minuun.
Psalmi:
Ps. 18:17 – 20, 26 – 29
Hän ojensi kätensä korkeudesta ja |tarttui minuun, *
veti minut ylös suu|rista vesistä;
hän pelasti minut voimallisesta |vihollisestani, *
minun vihamiehistäni, sillä he olivat minua |väkevämmät.
He hyökkäsivät minun kimppuuni |hätäni päivänä, *
mutta Herra tuli minun |tuekseni.
Hän toi minut avaraan paikkaan, hän |vapautti minut, *
sillä hän oli mielis|tynyt minuun.
Hurskasta kohtaan sinä |olet hurskas, *
nuhteetonta |kohtaan nuhteeton;
puhdasta kohtaan sinä |olet puhdas, *
mutta kieroa |kohtaan nurja.
Sillä sinä pelastat |nöyrän kansan, *
mutta ylpeät silmät sinä |painat alas.
Sillä sinä annat minun |lamppuni loistaa; *
Herra, minun Jumalani, valaisee minun |pimeyteni.
Kunnia Isäl|le ja Pojalle *
ja Py|hälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, |nyt on ja aina, *
iankaikkisesta iankaik|kiseen. Aamen.

Juhannuspäivä Johannes Kastajan päivä
2026-06-20
Juhannuspäivä on omistettu Johannes Kastajalle. Jokaisessa vuosikerrassamme evankeliumiteksti on sama. Kyseessä on jakso, jossa kerrotaan Johannes Kastajan syntymästä, ympärileikkauksesta ja nimen antamisesta. Päivän vaihtoehtoisissa saarnateksteissä on puolestaan kyse Johannes Kastajan kuolemasta (Mark. 6:14–29) ja Sakariaan kiitosvirrestä (Luuk. 1:67–79).
Johannes Kastajan isä Sakarias oli pappi. Hänen erään palvelusvuoronsa aikana Herra enkeli ilmestyi hänelle Jerusalemin temppelissä ja toi viestin Jumalalta: Elisabeth, vanhan Sakariaan iäkäs vaimo tulee raskaaksi ja synnyttää pojan. Sakariaan on sitten annettava hänelle nimi Johannes. Sakariaan on mahdotonta uskoa tätä ja enkeli tekee hänet mykäksi ”siihen päivään saakka, jona tämä tapahtuu, sentähden ettet uskonut minun sanojani, jotka käyvät aikanansa toteen” (Luuk. 1:5–25).
Kun Johannes syntyi, hänet oli juutalaisen uskonnon mukaan tietenkin ympärileikattava. Samassa yhteydessä annettiin poikalapselle nimi. Usein annettiin isän nimi, mutta ei nyt. Kun Johannes saa nimensä, pääsee isä-Sakariaksen kieli siteistään ja hän virittää kiitoksen Jumalalle (Luuk. 1:67–79). Nimi Johannes merkitsee ”Herra armahtaa”, tai ”Herra on armollinen”. Meidän ”juhannus” -sanamme onkin oikeasti ”Johannes” eli ”Herra armahtaa”. Nimen suomalaisia muotoja ovat Juhani, Jussi, Hannu jne. Kaikki nämä nimet ja koko pyhäpäivä kertovat armahtavasta Jumalasta. Taitaa olla niin, että Jumalalla onkin juhannuksena ja monena muunakin pyhäpäivänä paljon armahtamista Suomessa. Mutta kuka haluaa tulla Hänen luokseen saamaan armoa?
Johannes Kastaja oli Herra Jeesuksen edelläkulkija. Hän valmisti Israelia Messiaansa tuloon. Monet halusivat katua syntejään ja menivät Johanneksen kastettaviksi. Mutta suurin osa kansasta ei. Lopulta Johanneksen pää pistettiin vankilassa poikki. Vankilassa hän taas oli ollut siksi, että oli nuhdellut alueellista kuningasta, Herodesta tämän aviorikoksesta. Miten tänä päivänä kuulemme Jumalan sanansaattajien viestin, kun meille saarnataan synti synniksi ja kehotetaan katumukseen? Saavatko johannekset kuuluttaa meille Jumalan tuomiota ja armoa?

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: valkoinen.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Jes. 49:1 3 Psalmi: Ps. 92:2–6 Hallelujasäe: Luuk. 1:76
1. lukukappale: Jes. 51:3–6 2. lukukappale: Ap. t. 14:15–17 Evankeliumi: Luuk. 1:57–66 Vaihtoehtoisia saarnatekstejä Mark. 6:14–29 Luuk. 1:67–79

1. lukukappale
Jes. 51:3–6
Niin Herra lohduttaa Siionin, lohduttaa kaikki sen rauniot, hän tekee sen erämaasta kuin Eedenin ja sen arosta kuin Herran puutarhan; siellä on oleva riemu ja ilo, kiitos ja ylistysvirren ääni.
Kuuntele minua, kansani, kuule minua, kansakuntani, sillä minusta lähtee laki, ja minä panen oikeuteni valkeudeksi kansoille. Lähellä on minun vanhurskauteni, minun autuuteni ilmestyy, minun käsivarteni tuomitsevat kansat; minua odottavat merensaaret ja panevat toivonsa minun käsivarteeni. Nostakaa silmänne taivasta kohti ja katsokaa maata, joka alhaalla on, sillä taivaat katoavat kuin savu ja maa hajoaa kuin vaate ja sen asukkaat kuolevat kuin sääsket, mutta minun autuuteni pysyy iankaikkisesti, ja minun vanhurskauteni ei kukistu.

2. lukukappale
Ap. t. 14:15–17
ja sanoivat: “Miehet, miksi te näin teette? Mekin olemme ihmisiä, yhtä vajavaisia kuin te, ja julistamme teille evankeliumia, että te kääntyisitte noista turhista jumalista elävän Jumalan puoleen, joka on tehnyt taivaan ja maan ja meren ja kaikki, mitä niissä on. Menneitten sukupolvien aikoina hän on sallinut kaikkien pakanain vaeltaa omia teitänsä; ja kuitenkaan hän ei ole ollut antamatta todistusta itsestään, sillä hän on tehnyt teille hyvää, antaen teille taivaasta sateita ja hedelmällisiä aikoja ja raviten teidän sydämenne ruualla ja ilolla.”

Evankeliumi
Luuk. 1: 57–66
Mutta Elisabetin synnyttämisen aika tuli; ja hän synnytti pojan. Ja kun hänen naapurinsa ja sukulaisensa kuulivat, että Herra oli tehnyt hänelle suuren laupeuden, iloitsivat he hänen kanssansa. Ja kahdeksantena päivänä he tulivat ympärileikkaamaan lasta ja tahtoivat antaa hänelle hänen isänsä mukaan nimen Sakarias. Mutta hänen äitinsä vastasi ja sanoi: “Ei suinkaan, vaan hänen nimensä on oleva Johannes”. Niin he sanoivat hänelle: “Eihän sinun suvussasi ole ketään, jolla on se nimi”. Ja he kysyivät viittomalla lapsen isältä, minkä nimen hän tahtoi hänelle annettavaksi. Niin hän pyysi taulun ja kirjoitti siihen nämä sanat: “Johannes on hänen nimensä”. Ja kaikki ihmettelivät. Ja kohta hänen suunsa aukeni, ja hänen kielensä vapautui, ja hän puhui kiittäen Jumalaa.
Ja tuli pelko kaikille heidän ympärillään asuvaisille, ja koko Juudean vuorimaassa puhuttiin kaikista näistä tapahtumista; ja kaikki, jotka niistä kuulivat, panivat ne mieleensä ja sanoivat: “Mikähän tästä lapsesta tulee?” Sillä Herran käsi oli hänen kanssansa.
Vaihtoehtoisia saarnatekstejä
Mark. 6:14–29
Ja kuningas Herodes sai kuulla hänestä, sillä hänen nimensä oli tullut tunnetuksi, ja ihmiset sanoivat: “Johannes Kastaja on noussut kuolleista, ja sentähden nämä voimat hänessä vaikuttavat”. Mutta toiset sanoivat: “Se on Elias”; toiset taas sanoivat: “Se on profeetta, niinkuin joku muukin profeetoista”. Mutta kun Herodes sen kuuli, sanoi hän: “Johannes, jonka minä mestautin, on noussut kuolleista”.
Sillä hän, Herodes, oli lähettänyt ottamaan kiinni Johanneksen, sitonut ja pannut hänet vankeuteen veljensä Filippuksen vaimon, Herodiaan, tähden. Sillä Herodes oli nainut hänet, ja Johannes oli sanonut Herodekselle: “Sinun ei ole lupa pitää veljesi vaimoa”. Ja Herodias piti vihaa häntä vastaan ja tahtoi tappaa hänet, mutta ei voinut. Sillä Herodes pelkäsi Johannesta, koska tiesi hänet vanhurskaaksi ja pyhäksi mieheksi, ja suojeli häntä. Ja kun hän kuunteli häntä, tuli hän epäröivälle mielelle monesta asiasta; ja hän kuunteli häntä mielellään.
Niin tuli sopiva päivä, kun Herodes syntymäpäivänään piti pitoja ylimyksilleen ja sotapäälliköille ja Galilean ensimmäisille miehille. Ja Herodiaan tytär tuli sisälle ja tanssi, ja se miellytti Herodesta ja hänen pöytävieraitaan. Niin kuningas sanoi tytölle: “Ano minulta, mitä ikinä tahdot, niin minä annan sinulle”. Ja hän vannoi tytölle: “Mitä ikinä minulta anot, sen minä annan sinulle, vaikka puolet valtakuntaani”. Niin hän meni ulos ja sanoi äidilleen: “Mitä minä anon?” Tämä sanoi: “Johannes Kastajan päätä”. Ja hän meni kohta kiiruusti sisälle kuninkaan luo, pyysi ja sanoi: “Minä tahdon, että nyt heti annat minulle lautasella Johannes Kastajan pään”.
Silloin kuningas tuli hyvin murheelliseksi, mutta valansa ja pöytävierasten tähden hän ei tahtonut hyljätä hänen pyyntöään. Ja kohta kuningas lähetti henkivartijan ja käski tuoda Johanneksen pään. Niin vartija meni ja löi häneltä pään poikki vankilassa ja toi hänen päänsä lautasella ja antoi sen tytölle, ja tyttö antoi sen äidillensä.
Kun hänen opetuslapsensa sen kuulivat, tulivat he ja ottivat hänen ruumiinsa ja panivat sen hautaan.
TAI:
Luuk. 1:67–79
Ja Sakarias, hänen isänsä, täytettiin Pyhällä Hengellä, ja hän ennusti sanoen:
“Kiitetty olkoon Herra, Israelin Jumala, sillä hän on katsonut kansansa puoleen ja valmistanut sille lunastuksen ja kohottanut meille pelastuksen sarven palvelijansa Daavidin huoneesta – niinkuin hän on puhunut hamasta ikiajoista pyhäin profeettainsa suun kautta – pelastukseksi vihollisistamme ja kaikkien niiden kädestä, jotka meitä vihaavat, tehdäkseen laupeuden meidän isillemme ja muistaakseen pyhän liittonsa, sen valan, jonka hän vannoi Aabrahamille, meidän isällemme; suodakseen meidän, vapahdettuina vihollistemme kädestä, pelkäämättä palvella häntä pyhyydessä ja vanhurskaudessa hänen edessään kaikkina elinpäivinämme. Ja sinä, lapsukainen, olet kutsuttava Korkeimman profeetaksi, sillä sinä olet käyvä Herran edellä valmistaaksesi hänen teitään, antaaksesi hänen kansalleen pelastuksen tuntemisen heidän syntiensä anteeksisaamisessa, meidän Jumalamme sydämellisen laupeuden tähden, jonka kautta meidän puoleemme katsoo aamun koitto korkeudesta, loistaen meille, jotka istumme pimeydessä ja kuoleman varjossa, ja ohjaten meidän jalkamme rauhan tielle.”

Rukoukset
1. Herra Jumala, joka lähetit valitsemasi palvelijan, Johannes Kastajan, valmistamaan saarnalla ja kasteella tietä Pojallesi! Anna armosi, että me Johanneksen opetuksen mukaisesti tekisimme parannuksen syntisestä elämästämme ja turvautuisimme uskossa Johanneksen osoittamaan Jumalan Karitsaan, meidän Herraamme Jeesukseen Kristukseen. Näin rukoilemme rakkaan Poikasi, meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen kautta.
2. Herra Jumala, taivaallinen Isä! Me kiitämme sinua siitä suuresta armostasi, ettet ole ainoastaan antanut meille pyhää lakiasi vaan olet lähettänyt meille myös pyhän Johanneksen. Hän on osoittanut meille Kristusta ja ilmoittanut meille Kristuksen kautta tulevasta syntien anteeksiantamuksesta, pyhyydestä ja vanhurskaudesta. Me rukoilemme sinua: valaise sydämemme Pyhällä Hengelläsi, niin että ottaisimme elävällä uskolla vastaan Johanneksen julistuksen ja palvelisimme sinua pelotta pyhinä ja vanhurskaina kaikkina elämämme päivinä. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
3. Ylistetty ole sinä, Herra Jumala, taivaallinen Isä, joka olet katsonut kansasi puoleen ja valmistanut sille lunastuksen, jotta me saisimme pelotta palvella sinua vihollisistamme vapaina, pyhinä ja vanhurskaina kaikkina elämämme päivinä! Me rukoilemme sinua: vapauta meidät synnin kahleista armosi voimalla. Anna meidän vaeltaa valossa ja tuottaa Hengen hedelmää. Tukahduta meissä lihan himo, silmien himo ja mahtaileva elämä ja kuoleta Hengelläsi lihan teot, niin että eläisimme sinussa, joka elät ja hallitset Poikasi ja Henkesi kanssa yhdessä jumaluudessa nyt ja iankaikkisesti. (vaihtoehtoinen saarnateksti Luuk. 1:67–79)

Päivän psalmi
Antifoni:
Jes. 49:1, 3
Herra on minut kutsunut hamasta äidinkohdusta saakka, hamasta äitini helmasta minun nimeni |maininnut. *
Ja hän sanoi minulle: “Sinä olet minun palvelijani, sinä Israel, jossa minä osoitan |kirkkauteni”.
Psalmi:
Ps. 92:2–6
Hyvä on Herraa |kiittää *
ja veisata kiitosta sinun nimellesi, |sinä Korkein,
aamulla julistaa sinun armoasi ja yön tullen sinun totuut|tasi *
kymmenkielisillä soittimilla ja harpuilla, |kannelta soittaen.
Sillä sinä ilahutat minua, Herra, |töilläsi; *
minä riemuitsen sinun |kättesi teoista.
Kuinka suuret ovat sinun tekosi, |Herra! *
Sinun ajatuksesi ovat |ylen syvät.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

4. sunnuntai helluntaista
2026-06-21
Luukkaan evankeliumin viidennentoista luvun vertaukset kadonneesta lampaasta, kadonneesta rahasta ja tuhlaajapojasta kuuluvat yhteen. Itse asiassa Luukas kuvaa Jeesuksen kertoneen vain yhden vertauksen (Luuk.15:3). Kyseessä on siis sama opetus kolmea kuvaa käyttäen. Jokaisen kuvan opetus on sama: Jumala rakkaudessaan etsii kadonnutta, kunnes löytää.
Vertaukset kadonneesta lampaasta ja kadonneesta rahasta onkin helppo niputtaa yhteen. Selvästi molemmissa on kyse sinnikkäästä etsinnästä sekä löytämisen riemusta kadonneen löydyttyä. Sekä paimen että nainen järjestävät juhlat löydettyään etsimänsä. (Luuk.15:6,9) Sen sijaan kertomus tuhlaajapojasta ei näytä täysin asettuvan samoihin raameihin. Kuka tässä vertauksessa etsii ja kuka on kadonnut? Toisin kuin lammas tai kolikko, kadoksissa ollut poika kävelee itse takaisin isänsä kotiin.
Ehkä juuri tästä syystä tuhlaajapoikavertaus onkin usein ymmärretty pojan kääntymyksestä käsin. Tällöin vertauksen sanomana on nähty pojan ”meneminen itseensä”, katumus ja mielenmuutos, joka sikoja paimentaessa pojalle kyllä tapahtuu. Tällainen tulkinta asettaa vertauksen keskiöön pojan, hänen motiivinsa ja hänen tekemänsä ratkaisun palata isän luo. Tämä ei kuitenkaan ole se sanoma, jonka Jeesus halusi kuulijoilleen vertauksella välittää. Jeesus opetti tällä vertauksellaan toisesta asiasta.
Luukkaan mukaan Jeesuksen vertauksen taustana on fariseusten ja kirjanoppineiden tyytymättömyys siihen, miksi Jeesus otti vastaan publikaaneja sekä muita syntisiä ja vieläpä aterioi heidän kanssaan? Samalla tavalla tuhlaajapoikavertauksen varsinainen ydin ei ole pojan ratkaisussa palata vaan Isän tekemässä ratkaisussa ottaa poika avosylin vastaan. Miksi ihmeessä isä ottaa takaisin kaiken tuhlanneen?
Juutalaisille kuulijoille pojan pyyntö ennakkoperinnöstä oli pöyristyttävä. (Luuk.15:12) Oikeastaan pojan pyyntö tarkoitti: ”toivoisin isä, että olisit kuollut.” Suostuessaan pojan pyyntöön isä luopui kaikesta omasta kunniastaan ja tuli julkisesti nöyryytetyksi oman kyläyhteisönsä silmissä. Miten siis tällä isänsä kuolemaa toivoneella pojalla olisi kaiken tuhlattuaan oikeus vielä palata kotiin? Ei tietenkään olisi! Tämä poika oli isälle häpeäksi, ei kunniaksi. Sananlaskujen kirja ilmentää hyvin juutalaista ajattelua: ”Viisautta rakastavainen on isällensä iloksi, mutta porttojen seuratoveri hävittää varansa.” (Snl.29:3)
Vertauksen huippukohta ei siis suinkaan ole pojan päätöksessä palata kotiin. Mitä muuta kaiken menettänyt, nälkäinen ja epätoivoinen rassukka olisi voinutkaan? Sen sijaan Jeesus haluaa kertoa vertauksellaan sellaisesta isästä, joka on valmis antamaan kaiken anteeksi. Joka on valmis luopumaan kaikesta omasta kunniastaan. Joka on valmis järjestämään juhlat sen kunniaksi, joka ei mitään ansaitse. Ottamaan rakkaudella avosylin vastaan sen, joka lähti matkaan isäänsä halveksien.
Sellainen sinun Isäsi on.

Kynttilöitä: 2 Liturginen väri: vihreä.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 25:16 Psalmi: Ps. 32:1–2 5–8 Hallelujasäe: Ps. 119:176 94
1. lukukappale: Hoos. 12:6–7 tai Jes. 61:10–11 2. lukukappale: Room. 4:1–8 Evankeliumi: Luuk. 15:11–32

1. lukukappale
Hoos. 12:6–7
Ja sinä – käänny Jumalasi tykö, noudata laupeutta ja oikeutta ja pane alati toivosi Jumalaasi. Kanaan – hänen kädessänsä on petollinen vaaka, halusta hän tekee vääryyttä.
Tai:
Jes. 61:10–11
Minä iloitsen suuresti Herrassa, minun sieluni riemuitsee minun Jumalassani, sillä hän pukee minun ylleni autuuden vaatteet ja verhoaa minut vanhurskauden viittaan, yljän kaltaiseksi, joka kantaa juhlapäähinettä niinkuin pappi, ja morsiamen kaltaiseksi, joka on koruillansa kaunistettu. Sillä niinkuin maa tuottaa kasvunsa ja niinkuin kasvitarha saa siemenkylvönsä versomaan, niin saattaa Herra, Herra versomaan vanhurskauden ja kiitoksen kaikkien kansojen nähden.

2. lukukappale
Room. 4:1–8
Mitä me siis sanomme esi-isämme Aabrahamin saavuttaneen lihan mukaan? Sillä jos Aabraham on teoista vanhurskautettu, on hänellä kerskaamista, mutta ei Jumalan edessä. Sillä mitä Raamattu sanoo? “Aabraham uskoi Jumalaa, ja se luettiin hänelle vanhurskaudeksi”. Mutta töitä tekevälle ei lueta palkkaa armosta, vaan ansiosta, mutta joka ei töitä tee, vaan uskoo häneen, joka vanhurskauttaa jumalattoman, sille luetaan hänen uskonsa vanhurskaudeksi; niinkuin myös Daavid ylistää autuaaksi sitä ihmistä, jolle Jumala lukee vanhurskauden ilman tekoja: “Autuaat ne, joiden rikokset ovat anteeksi annetut ja joiden synnit ovat peitetyt! Autuas se mies, jolle Herra ei lue syntiä!”

Evankeliumi
Luuk. 15:11–32
Vielä Jeesus sanoi: “Eräällä miehellä oli kaksi poikaa. Ja nuorempi heistä sanoi isälleen: ‘Isä, anna minulle se osa tavaroista, mikä minulle on tuleva’. Niin hän jakoi heille omaisuutensa. Eikä kulunut montakaan päivää, niin nuorempi poika kokosi kaiken omansa ja matkusti pois kaukaiseen maahan; ja siellä hän hävitti tavaransa eläen irstaasti. Mutta kun hän oli kaikki tuhlannut, tuli kova nälkä koko siihen maahan, ja hän alkoi kärsiä puutetta. Ja hän meni ja yhtyi erääseen sen maan kansalaiseen, ja tämä lähetti hänet tiluksilleen kaitsemaan sikoja. Ja hän halusi täyttää vatsansa niillä palkohedelmillä, joita siat söivät, mutta niitäkään ei kukaan hänelle antanut. Niin hän meni itseensä ja sanoi: ‘Kuinka monella minun isäni palkkalaisella on yltäkyllin leipää, mutta minä kuolen täällä nälkään! Minä nousen ja menen isäni tykö ja sanon hänelle: Isä, minä olen tehnyt syntiä taivasta vastaan ja sinun edessäsi enkä enää ansaitse, että minua sinun pojaksesi kutsutaan; tee minut yhdeksi palkkalaisistasi.’ Ja hän nousi ja meni isänsä tykö. Mutta kun hän vielä oli kaukana, näki hänen isänsä hänet ja armahti häntä, juoksi häntä vastaan ja lankesi hänen kaulaansa ja suuteli häntä hellästi. Mutta poika sanoi hänelle: ‘Isä, minä olen tehnyt syntiä taivasta vastaan ja sinun edessäsi enkä enää ansaitse, että minua sinun pojaksesi kutsutaan’. Silloin isä sanoi palvelijoilleen: ‘Tuokaa pian parhaat vaatteet ja pukekaa hänet niihin, ja pankaa sormus hänen sormeensa ja kengät hänen jalkaansa; ja noutakaa syötetty vasikka ja teurastakaa. Ja syökäämme ja pitäkäämme iloa, sillä tämä minun poikani oli kuollut ja virkosi eloon, hän oli kadonnut ja on jälleen löytynyt.’ Ja he rupesivat iloa pitämään. Mutta hänen vanhempi poikansa oli pellolla. Ja kun hän tuli ja lähestyi kotia, kuuli hän laulun ja karkelon. Ja hän kutsui luoksensa yhden palvelijoista ja tiedusteli, mitä se oli. Tämä sanoi hänelle: ‘Sinun veljesi on tullut, ja isäsi teurastutti syötetyn vasikan, kun sai hänet terveenä takaisin’. Niin hän vihastui eikä tahtonut mennä sisälle; mutta hänen isänsä tuli ulos ja puhutteli häntä leppeästi. Mutta hän vastasi ja sanoi isälleen: ‘Katso, niin monta vuotta minä olen sinua palvellut enkä ole milloinkaan sinun käskyäsi laiminlyönyt, ja kuitenkaan et ole minulle koskaan antanut vohlaakaan, pitääkseni iloa ystävieni kanssa. Mutta kun tämä sinun poikasi tuli, joka on tuhlannut sinun omaisuutesi porttojen kanssa, niin hänelle sinä teurastit syötetyn vasikan.’ Niin hän sanoi hänelle: ‘Poikani, sinä olet aina minun tykönäni, ja kaikki, mikä on minun omaani, on sinun. Mutta pitihän nyt riemuita ja iloita, sillä tämä sinun veljesi oli kuollut ja virkosi eloon, hän oli kadonnut ja on jälleen löytynyt.’ ”

Rukoukset
1. Herra Jumala, joka varjelet kaikkia, jotka panevat toivonsa sinuun! Ilman sinua ei ole mitään otollista eikä pyhää. Anna meidän nauttia armosi sanomattomista rikkauksista. Ole hallitsijamme ja johdattajamme, ettemme ajallisten lahjojen takia jäisi ilman iankaikkisia. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
2. Pyhä Jumala, rakas taivaallinen Isä! Me kiitämme sinua siitä, että olet lähettänyt Poikasi maailmaan parantamaan sairaita ja kutsumaan syntisiä parannukseen. Me rukoilemme sinua: johda meitä Hengelläsi Poikasi Jeesuksen Kristuksen luo ja pidä meidät hänen seuraajinaan. Opeta meitä näkemään, ettemme voi elää onnellisesti emmekä kuolla autuaasti, ellemme ole hänen yhteydessään. Auta meitä vaeltamaan uskossa läpi tämän synnin saastuttaman maailman taivaalliseen Jerusalemiin, jossa saamme ylistäen palvella sinua iankaikkisesti. Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
3. Herra Jumala, taivaallinen Isä! Me olemme olleet eksyksissä niin kuin lampaat ja antaneet perkeleen ja syntisen lihamme vietellä itsemme pois oikealta tieltä. Mutta me rukoilemme sinua: ole meille armollinen ja anna anteeksi kaikki syntimme Poikasi Jeesuksen Kristuksen tähden. Herätä sydämemme Pyhällä Hengelläsi, niin että pysyisimme lujasti sanassasi ja todella katuisimme ja uskoisimme. Suo meidän olla lampaita laumassa, joka on sinun kristillinen kirkkosi, ja viimein päästä iankaikkiseen autuuteen. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta. (1. vsk.)

Päivän psalmi
Antifoni:
Ps. 25:16
Käänny minun puoleeni,|armahda minua, *
sillä minä olen yksinäi|nen ja kurja.
Psalmi:
Ps. 32:1–2 5–8
Autuas se, jonka rikokset ovat |anteeksi annetut, *
jonka syn|ti on peitetty!
Autuas se ihminen, jolle Herra ei lue hänen pahoja |tekojansa *
ja jonka hengessä ei |ole vilppiä!
Kun minä siitä vaikenin, riutuivat |minun luuni *
jokapäiväisestä vali|tuksestani.
Sillä yötä päivää oli sinun kätesi raskaana |minun päälläni; *
minun nesteeni kuivui niinkuin |kesän helteessä.
Minä tunnustin sinulle syntini enkä peittänyt pahoja |tekojani; *
minä sanoin: ”Minä tunnustan Herralle rikokseni”, ja sinä annoit anteeksi minun |syntivelkani.
Sentähden rukoilkoot sinua kaikki hurskaat aikana, jona sinut |löytää voidaan. *
Vaikka suuret vedet tulvisivat, eivät ne |heihin ulotu.
Sinä olet minun suojani, sinä varjelet |minut hädästä, *
sinä ympäröitset minut pelas|tuksen riemulla.
”Minä opetan sinua ja osoitan sinulle tien, jota sinun |tulee vaeltaa; *
minä neuvon sinua, minun silmäni sinua |vartioitsee”.
Kunnia Isäl|le ja Pojalle *
ja Py|hälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, |nyt on ja aina, *
iankaikkisesta iankaik|kiseen. Aamen.

5. sunnuntai helluntaista
2026-06-28
Evankeliumitekstissä kirjanoppineet ja fariseukset tuovat Jeesuksen eteen naisen, jonka he sanovat jääneen kiinni aviorikoksesta, ”rysän päältä”. Fariseukset tuovat ilmi, että Mooseksen lain mukaan nainen tulisi tuomita kuolemaan kivittämällä. Tämän jälkeen he kysyvät Jeesuksen mielipidettä asiaan.
Fariseusten laintulkinta on tilanteessa puolinaista. Mooseksen laki määräsi kuolemanrangaistuksen aviorikoksesta molemmille osapuolille, sekä miehelle että naiselle. (5.Moos.22:22, 3.Moos.20:10) Jos nainen oli jäänyt kiinni itseteosta, miksi rikokseen syyllistynyttä miestä ei tuotu yhtä lailla tuomittavaksi? Jälleen kerran fariseusten kysymyksen motiivina onkin saada aihe syyttää Jeesusta. Surullista kyllä, nainen on heille ainoastaan nappula osana teologista peliä. Hänen elämällään he tekevät taktisia siirtoja yrittäen saada Jeesuksen uhatuksi.
Jeesus ei kuitenkaan suhtaudu kenenkään ihmisen elämään tällä tavalla. Nainen ja hänen hätänsä ovat Jeesukselle todellisia! Siksi Jeesus ei suostu ollenkaan tilanteessa väittelemään fariseusten kanssa lain oikeasta tulkinnasta. Naisen syntien sijasta hän haluaa saada fariseukset näkemään heidän omien sydäntensä pimeyttä. Niin Jeesus kumartuu ja kirjoittaa sormellaan maahan.
Tilanne on hämmentävä. Fariseusten tivatessa vastausta kysymykseensä, Jeesus ojentautuu ja sanoo heille riisuvat sanansa: ”joka teistä on synnitön, se heittäköön häntä ensimmäisenä kivellä.” (Joh.8:7) Nuo sanat osuvat fariseusten sydämiin, sillä yksi toisensa perästä he lähtevät hiljaisina paikalta. Johanneksen mukaan heidän omatuntonsa todisti heidät syyllisiksi. Kukaan ei enää kysy Jeesukselta mitään naiseen liittyen.
Mitä Jeesus sitten kirjoitti maahan? Evankeliumi ei sitä meille kerro. Ehkä yksi mahdollinen selitys Jeesuksen teolle voisi löytyä Jeremian kirjasta, jossa sanotaan: ”kaikki, jotka sinut hylkäävät, joutuvat häpeään: ´Jotka minusta luopuvat, ne kirjoitetaan tomuun.´” (Jer.17:13)
Joka tapauksessa Jeesus sanoillaan ja teoillaan osoittaa tilanteessa myös fariseusten itsensä olevan Jumalan lain rikkojia. Naisen syntien sijasta heidän tulisi tuntea hätää ja pelkoa omien syntiensä suuruudesta.
Syntinsä tunnustavalle ja katuvalle, Jeesus asettuu suojaksi ja kilveksi Jumalan tuomion edessä. Juuri siksi Hän kävi puolestasi ristille. Hän ei työnnä sinua kivisateeseen vaan suostui itse tuomittavaksi tähtesi. Niin suurta on Hänen rakkautensa syntistä kohtaan.

Kynttilöitä: 2 Liturginen väri: vihreä.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 13:6 Psalmi: Ps. 13:2–6 Hallelujasäe: Room. 14:11
1. lukukappale: 2. Sam. 12:1–10 13 2. lukukappale: Room. 2:1–11 Evankeliumi: Joh. 8:2–11

1. lukukappale
2. Sam. 12:1–10
Ja Herra lähetti Naatanin Daavidin tykö. Kun hän tuli hänen tykönsä, sanoi hän hänelle: “Kaksi miestä oli samassa kaupungissa, toinen rikas ja toinen köyhä. Rikkaalla oli lampaita ja raavaita hyvin paljon. Mutta köyhällä ei ollut muuta kuin yksi ainoa pieni karitsa, jonka hän oli ostanut. Hän elätti sitä, ja se kasvoi hänen luonansa yhdessä hänen lastensa kanssa: se söi hänen leipäpalastansa, joi hänen maljastansa, makasi hänen sylissään ja oli hänelle niinkuin tytär. Niin rikkaalle miehelle tuli vieras. Mutta hän ei raskinut ottaa omia lampaitansa eikä raavaitansa valmistaakseen ruokaa matkamiehelle, joka oli tullut hänen luoksensa; vaan hän otti köyhän miehen karitsan ja valmisti sen miehelle, joka oli tullut hänen luoksensa.” Niin Daavid vihastui kovin siihen mieheen ja sanoi Naatanille: “Niin totta kuin Herra elää: mies, joka tämän on tehnyt, on kuoleman oma. Ja karitsa hänen on korvattava nelinkertaisesti, koska hän teki näin ja koska hän ei sääliä tuntenut.” Mutta Naatan sanoi Daavidille: “Sinä olet se mies. Näin sanoo Herra, Israelin Jumala: ‘Minä olen voidellut sinut Israelin kuninkaaksi ja pelastanut sinut Saulin käsistä. Minä olen antanut sinulle herrasi linnan ja antanut herrasi vaimot sinun syliisi; ja minä olen antanut sinulle Israelin ja Juudan heimot. Ja jos tämä olisi vähän, niin minä antaisin sinulle vielä sekä sitä että tätä. Miksi sinä olet pitänyt halpana Herran sanan ja tehnyt sitä, mikä on pahaa hänen silmissään? Heettiläisen Uurian sinä olet surmannut miekalla, olet tappanut hänet ammonilaisten miekalla, ja hänen vaimonsa sinä olet ottanut vaimoksesi. Sentähden ei miekka ole milloinkaan väistyvä sinun suvustasi, koska olet pitänyt halpana minut ja ottanut vaimoksesi heettiläisen Uurian vaimon.

2. lukukappale
Room. 2:1–11
Sentähden sinä, oi ihminen, et voi millään itseäsi puolustaa, olitpa kuka hyvänsä, joka tuomitset. Sillä mistä toista tuomitset, siihen sinä itsesi syypääksi tuomitset, koska sinä, joka tuomitset, teet samoja tekoja. Ja me tiedämme, että Jumalan tuomio on totuuden mukainen niille, jotka senkaltaista tekevät. Vai luuletko, ihminen, sinä, joka tuomitset niitä, jotka senkaltaisia tekevät, ja itse samoja teet, että sinä vältät Jumalan tuomion? Vai halveksitko hänen hyvyytensä ja kärsivällisyytensä ja pitkämielisyytensä runsautta, etkä tiedä, että Jumalan hyvyys vetää sinua parannukseen? Kovuudellasi ja sydämesi katumattomuudella sinä kartutat päällesi vihaa vihan ja Jumalan vanhurskaan tuomion ilmestymisen päiväksi, hänen, “joka antaa kullekin hänen tekojensa mukaan”: niille, jotka hyvässä työssä kestävinä etsivät kirkkautta ja kunniaa ja katoamattomuutta, iankaikkisen elämän, mutta niiden osaksi, jotka ovat itsekkäitä eivätkä tottele totuutta, vaan tottelevat vääryyttä, tulee viha ja kiivastus. Tuska ja ahdistus jokaisen ihmisen sielulle, joka pahaa tekee, juutalaisen ensin, sitten myös kreikkalaisen; mutta kirkkaus ja kunnia ja rauha jokaiselle, joka tekee sitä, mikä hyvä on, juutalaiselle ensin, sitten myös kreikkalaiselle! Sillä Jumala ei katso henkilöön.

Evankeliumi
Joh. 8:2–11
Ja varhain aamulla Jeesus taas saapui pyhäkköön, ja kaikki kansa tuli hänen luoksensa; ja hän istuutui ja opetti heitä. Silloin kirjanoppineet ja fariseukset toivat hänen luoksensa aviorikoksesta kiinniotetun naisen, asettivat hänet keskelle ja sanoivat Jeesukselle: “Opettaja, tämä nainen on tavattu itse teosta, aviorikosta tekemästä. Ja Mooses on laissa antanut meille käskyn, että tuommoiset on kivitettävä. Mitäs sinä sanot?” Mutta sen he sanoivat kiusaten häntä, päästäkseen häntä syyttämään. Silloin Jeesus kumartui alas ja kirjoitti sormellaan maahan. Mutta kun he yhä edelleen kysyivät häneltä, ojensi hän itsensä ja sanoi heille: “Joka teistä on synnitön, se heittäköön häntä ensimmäisenä kivellä”. Ja taas hän kumartui alas ja kirjoitti maahan. Kun he tämän kuulivat ja heidän omatuntonsa todisti heidät syyllisiksi, menivät he pois, toinen toisensa perästä, vanhimmista alkaen viimeisiin asti; ja siihen jäi ainoastaan Jeesus sekä nainen, joka seisoi hänen edessään. Ja kun Jeesus ojensi itsensä eikä nähnyt ketään muuta kuin naisen, sanoi hän hänelle: “Nainen, missä ne ovat, sinun syyttäjäsi? Eikö kukaan ole sinua tuominnut?” Hän vastasi: “Herra, ei kukaan”. Niin Jeesus sanoi hänelle: “En minäkään sinua tuomitse; mene, äläkä tästedes enää syntiä tee”.

Rukoukset
1. Herra Jumala! Anna maallisen elämämme olla rauhallista, ja anna seurakuntasi iloita hiljaisessa jumalanpelossa. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
2. Herra Jumala, taivaallinen Isä, joka olet laupias ja olet Kristuksen kautta luvannut, ettet tahdo tuomita meitä tai syöstä meitä kadotukseen vaan antaa armollisesti anteeksi kaikki syntimme ja suoda meille runsain määrin, mitä tarvitsemme! Me rukoilemme sinua: vahvista Pyhällä Hengelläsi sydämemme laittamaan täysi toivomme laupeuteesi. Auta meitä osoittamaan lähimmäisillemme laupeutta, ettemme tuomitsisi ketään, vaan antaisimme sydämestämme kaikille anteeksi. Suo meidän näin elää kristillisesti sinun pelossasi ja kuolla autuaasti. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.

Päivän psalmi
Antifoni:
Ps. 13:6
Mutta minä turvaan |sinun armoosi; *
riemuitkoon minun sydämeni sinun |avustasi.
Psalmi:
Ps. 13:2–6
Kuinka kauan, Herra, minut |yhä unhotat, *
kuinka kauan kätket mi|nulta kasvosi?
Kuinka kauan minun täytyy kantaa huolia sielussani, päivät päästään murhetta |sydämessäni? *
Kuinka kauan saa vihollinen ylvästellä mi|nua vastaan?
Katsahda tänne, vastaa minulle, Herra, minun |Jumalani. *
Valaise silmäni, etten nuk|kuisi kuolemaan,
ettei minun viholliseni sanoisi: ”Minä |voitin hänet”, *
etteivät ahdistajani riemuitsisi, kun |minä horjun.
Mutta minä turvaan |sinun armoosi; *
riemuitkoon minun sydämeni sinun |avustasi.
Minä |veisaan Herralle, *
sillä hän on tehnyt mi|nulle hyvin.
Kunnia Isäl|le ja Pojalle *
ja Py|hälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, |nyt on ja aina, *
iankaikkisesta iankaik|kiseen. Aamen.

Apostolien päivä
2026-07-05
Evankeliumitekstissä Pietari tunnustaa Jeesuksen olevan ”Kristus, elävän Jumalan Poika”. Tähän samaan tunnustukseen ovat yhtyneet kaikki oikeat kristityt kaikkina aikoina. Samalla tuo tunnustus piirtää rajan oikean Kirkon ja valhekirkon välille. Apostoli Johannes kirjoittaa ensimmäisessä kirjeessään: ”kuka on valhettelija, ellei se, joka kieltää, että Jeesus on Kristus? Hän on antikristus, se joka kieltää isän ja pojan.” (1.Joh.2:22)
Jeesus sanoo Pietarille rakentavansa kirkkonsa ”tälle kalliolle”. Näin sanoen Jeesus ei viittaa Pietarin persoonaan tai ominaisuuksiin, vaan kyse on hänen tunnustuksensa sisällöstä. Sen, mitä Pietari oli nyt lausunut, siihen toiset saisivat hänen jälkeensä liittyä. Se, mitä Pietari oli tunnustanut, ei ollut lähtöisin hänestä vaan Jumala oli sen Pietarille ilmoittanut.
Seurakuntana lausuessamme yhdessä uskontunnustuksen, me emme lausu julki ensi sijassa omaa uskoamme. Vaan me liitymme siihen samaan uskoon, jota kerran tunnustivat apostolit ja jota oikea Kirkko aina ja kaikkialla tunnustaa. Me emme voi valita tai määritellä tuon uskon sisältöä omista mielihaluistamme tai ajan vaatimuksista käsin. Sen sijaan me saamme liittyä siihen ja Herramme viipyessä säilyttää sen puhtaana keskellämme tulevia polvia varten. Apostoli Paavali kirjoittaa toisessa Korinttolaiskirjeessä seurakunnalleen:
”Minä johdatan teidät tuntemaan sen evankeliumin, jonka minä teille julistin, jonka te myöskin olette ottaneet vastaan ja jossa myös pysytte ja jonka kautta te myös pelastutte, jos pidätte siitä kiinni semmoisena, kuin minä sen teille julistin.” (1.Kor.15:1-2)

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: punainen maanantaista lauantaihin vihreä.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Jes. 52:7 Psalmi: Ps. 145:3–7 Hallelujasäe: Room. 10:18
1. lukukappale: Hes. 2:1–8 2. lukukappale: Ef. 2:19–22 Evankeliumi: Matt. 16:13–19

1. lukukappale
Hes. 2:1–8
Ja hän sanoi minulle: “Ihmislapsi, nouse jaloillesi, niin minä puhuttelen sinua”. Niin minuun tuli henki, kun hän puhui minulle, ja se nosti minut jaloilleni, ja minä kuulin hänen puhuvan minulle. Ja hän sanoi minulle: “Ihmislapsi, minä lähetän sinut israelilaisten tykö, kapinallisten pakanain tykö, jotka ovat kapinoineet minua vastaan; he ja heidän isänsä ovat luopuneet minusta, hamaan tähän päivään asti. Nuo lapset, joilla on kovat kasvot ja paatuneet sydämet – niitten luokse minä sinut lähetän, ja sinun on sanottava heille: Näin sanoo Herra, Herra. Kuulkoot tai olkoot kuulematta – sillä uppiniskainen suku he ovat – he tulevat kuitenkin tietämään, että profeetta on ollut heidän keskellänsä. Mutta sinä, ihmislapsi, älä pelkää heitä, äläkä pelkää heidän sanojansa, vaikka edessäsi on ohdakkeita ja orjantappuroita ja sinä asut skorpionien seassa; älä pelkää heidän sanojansa äläkä arkaile heidän kasvojansa, sillä he ovat uppiniskainen suku. Vaan puhu heille minun sanani, kuulkoot tai olkoot kuulematta; sillä uppiniskaisia he ovat. Mutta sinä, ihmislapsi, kuule, mitä minä sinulle sanon. Älä ole uppiniskainen, niinkuin uppiniskainen suku on. Avaa suusi ja syö, mitä minä sinulle annan.”

2. lukukappale
Ef. 2:19–22
Niin ette siis enää ole vieraita ettekä muukalaisia, vaan te olette pyhien kansalaisia ja Jumalan perhettä, apostolien ja profeettain perustukselle rakennettuja, kulmakivenä itse Kristus Jeesus, jossa koko rakennus liittyy yhteen ja kasvaa pyhäksi temppeliksi Herrassa; ja hänessä tekin yhdessä muitten kanssa rakennutte Jumalan asumukseksi Hengessä.

Evankeliumi
Matt. 16:13–19
Kun Jeesus tuli Filippuksen Kesarean tienoille, kysyi hän opetuslapsiltaan sanoen: “Kenen ihmiset sanovat Ihmisen Pojan olevan?” Niin he sanoivat: “Muutamat Johannes Kastajan, toiset Eliaan, toiset taas Jeremiaan tahi jonkun muun profeetoista”. Hän sanoi heille: “Kenenkä te sanotte minun olevan?” Simon Pietari vastasi ja sanoi: “Sinä olet Kristus, elävän Jumalan Poika”. Jeesus vastasi ja sanoi hänelle: “Autuas olet sinä, Simon, Joonaan poika, sillä ei liha eikä veri ole sitä sinulle ilmoittanut, vaan minun Isäni, joka on taivaissa. Ja minä sanon sinulle: sinä olet Pietari, ja tälle kalliolle minä rakennan seurakuntani, ja tuonelan portit eivät sitä voita. Minä olen antava sinulle taivasten valtakunnan avaimet, ja minkä sinä sidot maan päällä, se on oleva sidottu taivaissa, ja minkä sinä päästät maan päällä, se on oleva päästetty taivaissa.”

Rukoukset
1. Pyhä Jumala, joka olet valmistanut näkymättömiä lahjoja niille, jotka rakastavat sinua! Vuodata sydämiimme rakkautesi voima, että rakastaisimme sinua kaikessa ja yli kaiken. Anna meille lupauksesi mukaan pyhät lahjasi, jotka ovat suurempia kuin kaikki, mitä voimme pyytää. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
2. Herra Jeesus Kristus! Me kiitämme sinua siitä, että olet kutsunut meidätkin opetuslapsiksesi. Suo meidän sinun armostasi kuulla kutsusi vilpittömin sydämin ja joka hetki pysyä Henkesi johdettavina. Anna meidän yhä runsaammin kokea jumalallisen totuutesi voimaa. Johda meitä uskosta uskoon, kirkkaudesta kirkkauteen, ja salli meidän vihdoin päästä näkemään sinun taivaallisen valtakuntasi kunniaa. Kuule meitä sinä, joka elät ja hallitset Isän ja Pyhän Hengen kanssa yhdessä jumaluudessa nyt ja aina.
3. Herramme Jeesus Kristus, joka itse valitsit apostolisi todistamaan sinusta ja sillä tavoin rakentamaan kirkkoasi! Yksin apostolien ja profeettojen todistuksen varaan ja sinun, ainoan kestävän Perustuksen päälle rakennettuna voi kirkkosi säilyä ja kestää maailman tuulissa ja kiusauksissa. Anna siksi meidän aina kuulla apostolien todistusta ja pitäytyä siihen horjumatta. Sitä pyydämme sinulta, Herramme ja Vapahtajamme, joka yhdessä Isän ja Pyhän Hengen kanssa hallitset nyt, aina ja iankaikkisesti.

Päivän psalmi
Antifoni:
Jes. 52:7
Kuinka suloiset ovat vuorilla ilosanoman tuojan |jalat, *
hänen, joka julistaa rauhaa, ilmoittaa |hyvän sanoman”
Psalmi:
Ps. 145:3–7
Suuri on Herra ja sangen ylis|tettävä, *
ja hänen suuruutensa on |tutkimaton.
Sukupolvi ylistää sukupolvelle sinun teko|jasi, *
ja he julistavat sinun voimal|lisia töitäsi.
Sinun valtasuuruutesi kirkkautta ja |kunniaa *
ja sinun ihmeellisiä tekojasi minä tahdon |tutkistella.
Sinun peljättävien töittesi voimasta |puhutaan, *
sinun suurista teoistasi |minä kerron.
Julistettakoon sinun suuren hyvyytesi |muistoa *
ja sinun vanhurskaudestasi |riemuittakoon.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

7. sunnuntai helluntaista
2026-07-12
Jeesus ei tullut kumoamaan Jumalan käskyjä, vaan täyttämään ne. Näin tehdessään Jeesus osoittaa, että Jumalan tahto on hyvä, oikea ja muuttumaton, aivan kuten Jumala itse on.
Fariseukset ja lainopettajat, aikansa valiosuorittajat, pyrkivät täyteen lain kuuliaisuuteen. He kuvittelivat sillä tavoin saavansa Jumalan mielisuosion. Jumalaan vedoten he vaativat muitakin seuraamaan itseään tällä kilvoituksen tiellä. Kaikesta yrityksestä huolimatta he epäonnistuivat päätyen ulkokultaisuuteen ja rakkaudettomuuteen. Jeesus opetti rakastamaan vihamiehiäänkin ja tekemään heille hyvää. Siihen pystyy lopulta vain yksi – Jeesus itse.
Jeesusta seuratessaan opetuslapset ymmärtävät kipeästi, että fariseusten tavoin heissäkään ei ole rakkautta, joka kestäisi tosi paikan tullen. Vain Jumalan rakkaus kestää. Jeesuksen viimeisinä sanoinaan ristin puulla kuultiin sanat: ”Se on täytetty!” Jeesus täytti Jumalan lain täydellisesti loppuun saakka. Hän täytti sen meidän puolestamme. Jeesuksen lähellä tapahtuu ihme. Se, joka on saanut paljot syntinsä anteeksi, rakastaa paljon.

Kynttilöitä: 2 Liturginen väri: vihreä.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 28:8 Psalmi: Ps. 28:1–2 6–9 Hallelujasäe: Ps. 50:14
1. lukukappale: 1. Sam. 15:22–26 2. lukukappale: Jaak. 2:8–13 Evankeliumi: Mark. 10:17–27

1. lukukappale
1. Sam. 15:22–26
Silloin Samuel sanoi Saulille:
“Haluaako Herra polttouhreja ja teurasuhreja yhtä hyvin kuin kuuliaisuutta Herran äänelle? Katso, kuuliaisuus on parempi kuin uhri ja tottelevaisuus parempi kuin oinasten rasva. Sillä tottelemattomuus on taikuuden syntiä, ja niskoittelu on valhetta ja kuin kotijumalain palvelusta. Koska sinä olet hyljännyt Herran sanan, on myös hän hyljännyt sinut, etkä sinä enää saa olla kuninkaana.” Saul sanoi Samuelille: “Minä olen tehnyt syntiä, kun olen rikkonut Herran käskyn ja sinun sanasi; sillä minä pelkäsin kansaa ja kuulin heidän ääntänsä. Anna nyt minulle syntini anteeksi ja palaja minun kanssani, niin minä kumartaen rukoilen Herraa.” Samuel sanoi Saulille: “Minä en palaja sinun kanssasi; sillä sinä olet hyljännyt Herran sanan, ja Herra on myös hyljännyt sinut, niin että et enää saa olla Israelin kuninkaana”.

2. lukukappale
Jaak. 2:8–13
Vaan jos täytätte kuninkaallisen lain Raamatun mukaan: “Rakasta lähimmäistäsi niinkuin itseäsi”, niin te hyvin teette; mutta jos te henkilöön katsotte, niin teette syntiä, ja laki näyttää teille, että olette lainrikkojia. Sillä joka pitää koko lain, mutta rikkoo yhtä kohtaa vastaan, se on syypää kaikissa kohdin. Sillä hän, joka on sanonut: “Älä tee huorin”, on myös sanonut: “Älä tapa”; jos et teekään huorin, mutta tapat, olet lainrikkoja. Puhukaa niin ja tehkää niin kuin ne, jotka vapauden laki on tuomitseva. Sillä tuomio on laupeudeton sille, joka ei ole laupeutta tehnyt; laupeudelle tuomio koituu kerskaukseksi.

Evankeliumi
Mark. 10:17–27
Ja hänen sieltä tielle mennessään juoksi muuan hänen luoksensa, polvistui hänen eteensä ja kysyi häneltä: “Hyvä opettaja, mitä minun pitää tekemän, että minä iankaikkisen elämän perisin?” Mutta Jeesus sanoi hänelle: “Miksi sanot minua hyväksi? Ei kukaan ole hyvä paitsi Jumala yksin. Käskyt sinä tiedät: ‘Älä tapa’, ‘Älä tee huorin’, ‘Älä varasta’, ‘Älä sano väärää todistusta’, ‘Älä toiselta anasta’, ‘Kunnioita isääsi ja äitiäsi’.” Mutta hän sanoi hänelle: “Opettaja, niitä kaikkia minä olen noudattanut nuoruudestani asti”. Niin Jeesus katsoi häneen ja rakasti häntä ja sanoi hänelle: “Yksi sinulta puuttuu: mene, myy kaikki, mitä sinulla on, ja anna köyhille, niin sinulla on oleva aarre taivaassa; ja tule ja seuraa minua”. Mutta hän synkistyi siitä puheesta ja meni pois murheellisena, sillä hänellä oli paljon omaisuutta. Silloin Jeesus katsoi ympärilleen ja sanoi opetuslapsillensa: “Kuinka vaikea onkaan niiden, joilla on tavaraa, päästä Jumalan valtakuntaan!” Niin opetuslapset hämmästyivät hänen sanoistaan. Mutta Jeesus rupesi taas puhumaan ja sanoi heille: “Lapset, kuinka vaikea onkaan niiden, jotka luottavat tavaraansa, päästä Jumalan valtakuntaan! Helpompi on kamelin käydä neulansilmän läpi kuin rikkaan päästä Jumalan valtakuntaan.” Niin he hämmästyivät yhä enemmän ja sanoivat toisillensa: “Kuka sitten voi pelastua?” Jeesus katsoi heihin ja sanoi: “Ihmisille se on mahdotonta, mutta ei Jumalalle; sillä Jumalalle on kaikki mahdollista”.

Rukoukset
1. Voiman Jumala, jolta kaikki hyvä tulee! Vuodata rakkautesi sydämiimme, lisää uskoamme ja säilytä meissä se hyvä, minkä olet antanut. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
2. Herra Jumala, taivaallinen Isä! Me tunnustamme olevamme vaivaisia syntisiä, joissa ei ole mitään hyvää, sillä synti on niin turmellut sydämemme, lihamme ja veremme, etteivät pahat himot jätä meitä täällä rauhaan. Siksi me rukoilemme sinua, rakas Isä: anna meille syntimme anteeksi ja puhdista sydämemme Pyhällä Hengelläsi, että meillä olisi halua ja rakkautta sinun sanaasi, että eläisimme sen mukaan ja niin pysyisimme armossasi iankaikkisesti. Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme kautta.

Päivän psalmi
Antifoni:
Ps. 28:8
Herra on |kansansa väkevyys, *
hän on voideltunsa pelas|tus ja turva.
Psalmi:
Ps. 28:1–2 6–9
Sinua, Herra, |minä huudan; *
minun kallioni, älä ole minua |kohtaan äänetön,
etten minä, kun sinä |vaiti olet, *
joutuisi niiden kaltaiseksi, jotka ovat |hautaan vaipuneet.
Kuule minun rukousteni ääni, kun minä sinua |avuksi huudan, *
kun minä käteni nostan sinun kaikkeinpyhin|täsi kohti.
Älä tempaa minua pois jumalattomien kanssa, älä väärin|tekijäin kanssa, *
jotka puhuvat lähimmäisilleen rauhan puheita, vaikka heidän sydämes|sään on pahuus.
Herra on minun voima|ni ja kilpeni; *
häneen minun sydämeni turvasi, ja mi|nä sain avun.
Siitä minun sydä|meni riemuitsee, *
ja veisuullani minä |häntä ylistän.
Herra on |kansansa väkevyys, *
hän on voideltunsa pelas|tus ja turva.
Pelasta kansasi ja siunaa |perikuntasi; *
kaitse heitä ja kanna heitä ian|kaikkisesti.
Kunnia Isäl|le ja Pojalle *
ja Py|hälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, |nyt on ja aina, *
iankaikkisesta iankaik|kiseen. Aamen.

Kirkastussunnuntai
2026-07-19
Kahdeksantena sunnuntaina helluntaista vietetään Kristuksen kirkastumisen sunnuntaita. Keskellä vihreää helluntaijaksoa alttari verhotaan vaihteeksi valkoiseen. Kristuksen kirkastuminen kuuluu suosituimpiin alttaritaulujen aiheisiin. Kristuksen vierelle on kuvattu Mooses ja Elia. He edustivat lakia ja profeettoja. Kristuksen saapuessa täyttämään lain ja profeettojen lupaukset, he väistyivät.
Kirkastusvuorella Kristus ilmestyi Jumalallisessa kirkkaudessaan. Opetuslapset saivat nähdä hänet hetken aikaa jumalallisessa valossa ja kuulla Isän, Jumalan, äänen: ”Tämä on minun rakas Poikani, kuulkaa häntä.” Kirkkauden Herra ei kuitenkaan pystyttänyt valtakuntaansa tuolle vuorelle. Hän astui jälleen pian alas maailman pimeyteen vapahtamaan syntisiä ja kurjia. Jeesus ilmaisee jumalallisen kirkkautensa uhrautuvassa rakkaudessaan Golgatan pimeydessä.
Seurakunta saa tulla osalliseksi Kristuksen kirkastetusta ruumiista pyhässä ehtoollisessa. Siinä Kristus tulee ruumiillisesti syntisten ja kurjien luokse tuoden mukanaan Jumalan anteeksiantamuksen ja armon.

Kynttilöitä: 4 Liturginen väri: valkoinen maanantaista lauantaihin vihreä.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Hab. 3:4 Psalmi: Ps. 97:1–2 5–6 10–11 Hallelujasäe: Ps. 97:12
1. lukukappale: 2. Moos. 3:9–15 2. lukukappale: Ilm. 1:9–18 Evankeliumi: Mark. 9:2–8

1. lukukappale
2. Moos. 3:9–15
Herra sanoi Moosekselle:
Ja nyt on israelilaisten huuto tullut minun kuuluviini, ja minä olen myös nähnyt sen sorron, jolla egyptiläiset heitä sortavat. Niin mene nyt, minä lähetän sinut faraon tykö, ja vie minun kansani, israelilaiset, pois Egyptistä.” Mutta Mooses sanoi Jumalalle: “Mikä minä olen menemään faraon tykö ja viemään israelilaisia pois Egyptistä?” Hän vastasi: “Minä olen sinun kanssasi; ja tämä olkoon sinulle tunnusmerkkinä, että minä olen sinut lähettänyt: kun olet vienyt kansan pois Egyptistä, niin te palvelette Jumalaa tällä vuorella”.
Mooses sanoi Jumalalle: “Katso, kun minä menen israelilaisten luo ja sanon heille: ‘Teidän isienne Jumala on lähettänyt minut teidän luoksenne’, ja kun he kysyvät minulta: ‘Mikä hänen nimensä on?’ niin mitä minä heille vastaan?” Jumala vastasi Moosekselle: “Minä olen se, joka minä olen”.
Ja hän sanoi vielä:
“Sano israelilaisille näin: ‘Minä olen’ lähetti minut teidän luoksenne”. Ja Jumala sanoi vielä Moosekselle: “Sano israelilaisille näin: Herra, teidän isienne Jumala, Aabrahamin Jumala, Iisakin Jumala ja Jaakobin Jumala, lähetti minut teidän luoksenne; tämä on minun nimeni iankaikkisesti, ja näin minua kutsuttakoon sukupolvesta sukupolveen.

2. lukukappale
Ilm. 1:9–18
Minä, Johannes, teidän veljenne, joka teidän kanssanne olen osallinen ahdistukseen ja valtakuntaan ja kärsivällisyyteen Jeesuksessa, minä olin Jumalan sanan ja Jeesuksen todistuksen tähden saaressa, jonka nimi on Patmos. Minä olin hengessä Herran päivänä, ja kuulin takaani suuren äänen, ikäänkuin pasunan äänen, joka sanoi: “Kirjoita kirjaan, mitä näet, ja lähetä niille seitsemälle seurakunnalle, Efesoon ja Smyrnaan ja Pergamoon ja Tyatiraan ja Sardeeseen ja Filadelfiaan ja Laodikeaan”.
Ja minä käännyin katsomaan, mikä ääni minulle puhui; ja kääntyessäni minä näin seitsemän kultaista lampunjalkaa, ja lampunjalkain keskellä Ihmisen Pojan muotoisen, pitkäliepeiseen viittaan puetun ja rinnan kohdalta kultaisella vyöllä vyötetyn. Ja hänen päänsä ja hiuksensa olivat valkoiset niinkuin valkoinen villa, niinkuin lumi, ja hänen silmänsä niinkuin tulen liekki; hänen jalkansa olivat ahjossa hehkuvan, kiiltävän vasken kaltaiset, ja hänen äänensä oli niinkuin paljojen vetten pauhina. Ja hänellä oli oikeassa kädessään seitsemän tähteä, ja hänen suustaan lähti kaksiteräinen, terävä miekka, ja hänen kasvonsa olivat niinkuin aurinko, kun se täydeltä terältä paistaa. Ja kun minä hänet näin, kaaduin minä kuin kuolleena hänen jalkojensa juureen.
Ja hän pani oikean kätensä minun päälleni sanoen:
“Älä pelkää! Minä olen ensimmäinen ja viimeinen, ja minä elän; ja minä olin kuollut, ja katso, minä elän aina ja iankaikkisesti, ja minulla on kuoleman ja tuonelan avaimet.

Evankeliumi
Mark. 9:2–8
Ja kuuden päivän kuluttua Jeesus otti mukaansa Pietarin ja Jaakobin ja Johanneksen ja vei heidät erilleen muista korkealle vuorelle, yksinäisyyteen. Ja hänen muotonsa muuttui heidän edessään; ja hänen vaatteensa tulivat hohtaviksi, niin ylen valkoisiksi, ettei kukaan vaatteenvalkaisija maan päällä taida semmoiseksi valkaista.
Ja heille ilmestyivät Elias ynnä Mooses, ja nämä puhuivat Jeesuksen kanssa. Niin Pietari rupesi puhumaan ja sanoi Jeesukselle: “Rabbi, meidän on tässä hyvä olla; tehkäämme siis kolme majaa, sinulle yksi ja Moosekselle yksi ja Eliaalle yksi”. Sillä hän ei tiennyt, mitä sanoa, koska he olivat peljästyksissään.
Ja tuli pilvi, joka peitti heidät varjoonsa, ja pilvestä kuului ääni: “Tämä on minun rakas Poikani; kuulkaa häntä”. Ja yhtäkkiä, kun he katsahtivat ympärilleen, eivät he enää nähneet ketään muuta kuin Jeesuksen, joka yksinänsä oli heidän kanssaan.

Rukoukset
1. Herra Jeesus Kristus, joka olet osoittanut meille sen suuren kunnian ja kirkkauden, jonka sait taivaalliselta Isältäsi! Anna meidänkin tulla elävän uskon kautta osallisiksi tästä kirkkaudesta. Kuule meitä sinä, joka elät ja hallitset Isän ja Pyhän Hengen kanssa yhdessä jumaluudessa iankaikkisesta iankaikkiseen.
2. Rakas taivaallinen Isä! Me kiitämme sinua siitä, että olet korottanut Poikasi iankaikkiseen kunniaan ja että jo hänen alennuksensa aikana maan päällä annoit hänelle kirkkauttasi. Suo meille armosi, että me uskoisimme vakaasti sinuun ja Poikaasi ja niin saisimme Pyhän Hengen. Anna meidän Pyhän Hengen voimalla kuolla pois synnistä ja elää vanhurskaudelle, että tulisimme Poikasi kaltaisiksi ja pääsisimme lopulta kirkastetuin ruumiin iankaikkiseen kunniaan. Sinun Poikasi, Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme kautta.

Päivän psalmi
Antifoni:
Hab. 3:4
Hänen hohteensa on kuin |aurinko, *
hänestä käyvät säteet joka taholle; se on hänen |voimansa verho.
Psalmi:
Ps. 97:1–2 5–6 10–11
Herra on kuningas! Maa |riemuitkoon; *
iloitkoot saaret, niin |monta kuin niitä on.
Pilvi ja pimeys on hänen ympä|rillänsä, *
vanhurskaus ja oikeus on hänen valtaistui|mensa perustus.
Tuli käy hänen edel|länsä *
ja polttaa hänen viholli|sensa, yltympäri.
Hänen salamansa valaisevat maan|piirin; *
maa näkee |sen ja vapisee.
Vuoret sulavat niinkuin vaha Herran |edessä, *
kaiken maan |Herran edessä.
Taivaat julistavat hänen vanhurs|kauttansa, *
ja kaikki kansat näkevät hänen |kunniansa.
Kunnia Isälle ja |Pojalle *
ja |Pyhälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, nyt on ja |aina, *
iankaikkisesta ian|kaikkiseen. Aamen.

9. sunnuntai helluntaista
2026-07-26
Elämän luonteeseen kuuluu mahdollisuus tehdä valintoja. Aikanaan hyviltä ja oikeilta tuntuneet valinnat voivat seuraavassa hetkessä osoittautua vääriksi ja jopa tuhoisiksi. Kysymys totuudesta ei koskaan vanhene. Mutta tunnistaako ihminen automaattisesti totuuden, kun se on hänen edessään? Roomalainen maaherra, Pontius Pilatus, koki tarpeelliseksi kysyä edessään seisovalta Jumalan Pojalta: ”Mikä on totuus?” (Joh 18:38).
Totuuden ja oikeuden perään kysyminen on itsesään hyvin tärkeää. Vapaassa yhteiskunnassa on vapaus ääneen kysyä ja vaatiakin. Samaan aikaan tuntuu olevan yhä vaikeampaa löytää yhteisiä vastauksia todellisiin elämän ja kuoleman kysymyksiin. Niitä ei välttämättä löydetä, vaikka enemmistön mielipide löydettäisiinkin. Raamattu opettaa, että langennut ihminen voi löytää järkensä avulla totuuden monista maallisen elämän kysymyksistä, mutta totuutta Jumalasta hän ei kykene löytämään. Synti sulkee tien Jumalan yhteyteen. Jumalan on ilmoitettava totuus.
Kun Jumala saa valaista Raamatun sanalla totuuden, elämä muuttuu yksinkertaisemmaksi. Totuudesta ei tarvitse, eikä pidä äänestää. Samalla elämä muuttuu uudella tavalla vaikeammaksi. Totuus ja harha eivät ole tyhjiä sanoja. Teoillamme ja valinnoillamme on aina todellisia seurauksia. Harhan vallassa oleva ihminen rakentaa elämäänsä kestämättömälle perustalle. Kuinka kohtalokasta onkaan, jos ihminen on harhassa Jumalan suhteen?
Jumala kehottaa meitä perustamaan elämämme hänen sanansa eli pyhän Raamatun varaan. Jumalan sana antaa viisautta kaikkeen. Samalla se tekee nöyräksi. Totuuden tuntoon tultuaan ihminen oppii, ettei hän siltikään aina kykene totuudelliseen elämään. Jumalan sana sisältää ilosanoman kaikille harhaan astuneille. Jeesus Kristus on Tie, Totuus ja Elämä (Joh. 14:26).

Kynttilöitä: 2 Liturginen väri: vihreä.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 51:8 Psalmi: Ps. 92:5–10 13–16 Hallelujasäe: Ps. 71:16
1. lukukappale: 1. Kun. 18:21–26 36–39 2. lukukappale: Hepr. 4:1–2 9–13 Evankeliumi: Matt. 7:13–14

1. lukukappale
1. Kun. 18:21–26, 36–39
Ja Elia astui kaiken kansan eteen ja sanoi: “Kuinka kauan te onnutte molemmille puolille? Jos Herra on Jumala, seuratkaa häntä; mutta jos Baal on Jumala, seuratkaa häntä.” Eikä kansa vastannut hänelle mitään. Niin Elia sanoi kansalle: “Minä olen ainoa jäljelle jäänyt Herran profeetta, mutta Baalin profeettoja on neljäsataa viisikymmentä. Antakaa meille kaksi mullikkaa, ja valitkoot he itselleen toisen mullikan, paloitelkoot sen ja pankoot kappaleet puiden päälle, mutta älkööt panko tulta; ja minä valmistan toisen mullikan ja asetan sen puiden päälle, mutta en pane tulta. Sitten huutakaa te jumalanne nimeä, ja minä huudan Herran nimeä. Se jumala, joka vastaa tulella, on Jumala.” Kaikki kansa vastasi ja sanoi: “Niin on hyvä”.
Ja Elia sanoi Baalin profeetoille: “Valitkaa itsellenne toinen mullikka ja valmistakaa se ensin, sillä teitä on enemmän. Huutakaa sitten jumalanne nimeä, mutta älkää panko tulta”. Niin he ottivat sen mullikan, jonka hän antoi heille, ja valmistivat sen. Sitten he huusivat Baalin nimeä aamusta puolipäivään asti, sanoen: “Baal, vastaa meille!” Mutta ei ääntä, ei vastausta! Ja he hyppelivät alttarin ääressä, joka oli tehty.
Ja kun oli tullut hetki, jolloin ruokauhri uhrataan, astui profeetta Elia esille ja sanoi: “Herra, Aabrahamin, Iisakin ja Israelin Jumala, tulkoon tänä päivänä tiettäväksi, että sinä olet Jumala Israelissa ja että minä olen sinun palvelijasi ja että minä olen sinun käskystäsi tehnyt kaiken tämän. Vastaa minulle, Herra, vastaa minulle, että tämä kansa tulisi näkemään, että sinä, Herra, olet Jumala ja että sinä käännät heidän sydämensä takaisin.”
Silloin Herran tuli iski alas ja kulutti polttouhrin, puut, kivet ja mullan sekä nuoli veden, joka oli ojassa. Kun kaikki kansa näki tämän, lankesivat he kasvoillensa ja sanoivat: “Herra on Jumala! Herra on Jumala!”

2. lukukappale
Hepr. 4:1–2, 9–13
Varokaamme siis, koska lupaus päästä hänen lepoonsa vielä pysyy varmana, ettei vain havaittaisi kenenkään teistä jääneen taipaleelle. Sillä hyvä sanoma on julistettu meille niinkuin heillekin; mutta heidän kuulemansa sana ei heitä hyödyttänyt, koska se ei uskossa sulautunut niihin, jotka sen kuulivat.
Niin on Jumalan kansalle sapatinlepo varmasti tuleva. Sillä joka on päässyt hänen lepoonsa, on saanut levon teoistaan, hänkin, niinkuin Jumala omista teoistansa. Ahkeroikaamme siis päästä siihen lepoon, ettei kukaan lankeaisi seuraamaan samaa tottelemattomuuden esimerkkiä.
Sillä Jumalan sana on elävä ja voimallinen ja terävämpi kuin mikään kaksiteräinen miekka ja tunkee lävitse, kunnes se erottaa sielun ja hengen, nivelet sekä ytimet, ja on sydämen ajatusten ja aivoitusten tuomitsija; eikä mikään luotu ole hänelle näkymätön, vaan kaikki on alastonta ja paljastettua hänen silmäinsä edessä, jolle meidän on tehtävä tili.

Evankeliumi
Matt. 7:13–14
Jeesus sanoo: Menkää ahtaasta portista sisälle. Sillä se portti on avara ja tie lavea, joka vie kadotukseen, ja monta on, jotka siitä sisälle menevät; mutta se portti on ahdas ja tie kaita, joka vie elämään, ja harvat ovat ne, jotka sen löytävät.

Rukoukset
1. Herra Jumala! Anna meille aina Henkesi, jotta ajattelisimme ja tekisimme sitä, mikä on oikein, niin että me, jotka emme voi olla ilman sinua, eläisimme pyhän mielesi mukaan. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
2. Taivaallinen Isä! Me kiitämme sinua siitä, että olet pyhässä sanassasi opettanut meille, ettei ole muuta autuuden perustusta kuin Herra Jeesus Kristus. Me rukoilemme sinua: pyhitä meitä Pyhällä Hengelläsi, niin ettemme olisi ainoastaan sanasi kuulijoita vaan myös sen tekijöitä. Vahvista meitä, ettemme kiusausten puuskissa ja ahdinkojen virroissa luopuisi sinusta ja hukkuisi, vaan ottaisimme uskollisesti vaari sanastasi. Tee tyhjäksi perkeleen, maailman ja oman lihamme tahto, että sinun armollinen tahtosi tapahtuisi keskuudessamme. Sinun rakkaan Poikasi, meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen, kautta.

Päivän psalmi
Antifoni:
Ps. 51:8
Anna minun kuulla ilo|a ja riemua, *
että ihastuisivat ne luut, jotka sär|kenyt olet.
Psalmi:
Ps. 92:5–10 13–16
Sillä katso, sinun viholli|sesi, Herra, *
katso, sinun vihollisesi hukkuvat, kaikki väärintekijät joutuvat |hajallensa.
Mutta minun sarveni sinä kohotat kuin villi|härän sarvet; *
minut voidellaan tuo|reella öljyllä.
Ja iloiten minun silmäni katsovat |vainoojiani, *
minun korvani kuulevat noista pahoista, jotka ovat nousseet mi|nua vastaan.
Vanhurskas viheri|öitsee kuin palmupuu, *
hän kasvaa kuin Liba|nonin setri.
He ovat istutetut |Herran huoneeseen, *
he viheriöitsevät meidän Jumalamme |kartanoissa.
Vielä vanhuudessaan he |tekevät hedelmää, *
ovat mehe|vät ja vihannat
ja julistavat, että |Herra on vanhurskas, *
hän, minun kallioni, ja ettei hänessä vää|ryyttä ole.
Kunnia Isäl|le ja Pojalle *
ja Py|hälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, |nyt on ja aina, *
iankaikkisesta iankaik|kiseen. Aamen.

10. sunnuntai helluntaista
2026-08-02
Tänä pyhänä seurakuntaa muistutetaan Jumalan antamista lahjoista ja niiden oikeasta käytöstä. Jumalan mielenmukaista käyttöä ilmentävät sanat: viisaus, ymmärtäväisyys, uskollisuus, raittius, rukous, palvelu ja keskinäinen rakkaus.
Jumala on tarkoittanut lahjansa käyttöön, jaettavaksi ja eteenpäin annettaviksi – ei maahan haudattavaksi eikä lippaassa säilytettäväksi. Lahjoista suurin on Jumalan armo Jeesuksessa Kristuksessa. Jumala kannustaa armonsa runsaaseen käyttöön. Raamatun mukaan armo ei suinkaan vähene käytössä, vaan se enenee ja kantaa yhä runsaampaa hedelmää.
Suokoon Jumala kristityillensä armonsa, että he taivaallisen Isänsä tavoin tuhlaillen armahtaisivat lähimmäisiään ja jakaisivat heille armon evankeliumia! Jumala on isällisestä hyvyydestään suonut lapsilleen myös maallista hyvää. Jumalan armon uudistama seurakunta käyttää sitä niin, että siitäkin koituu runsasta iloa ja lisääntyvää kiitosta Jumalan nimen kunniaksi.

Kynttilöitä: 2 Liturginen väri: vihreä.2. vuosikerta
Päivän psalmi Antifoni: Ps. 119:169 Psalmi: Ps. 119:129–136 Hallelujasäe: Ps. 119:137
1. lukukappale: Sananl. 14:21–22 25 31 2. lukukappale: 2. Kor. 8:9–15 Evankeliumi: Matt. 25:14–30

1. lukukappale
Sananl. 14:21–22, 25, 31
Syntiä tekee, joka lähimmäistään halveksii, mutta autuas se, joka kurjia armahtaa! Eivätkö eksy ne, jotka hankitsevat pahaa? Mutta armo ja totuus niille, jotka hankitsevat hyvää! Uskollinen todistaja on hengen pelastaja, mutta joka valheita puhuu, on petosta täynnä. Joka vaivaista sortaa, se herjaa hänen Luojaansa, mutta se häntä kunnioittaa, joka köyhää armahtaa.

2. lukukappale
2. Kor. 8:9–15
Sillä te tunnette meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen armon, että hän, vaikka oli rikas, tuli teidän tähtenne köyhäksi, että te hänen köyhyydestään rikastuisitte. Minä annan vain neuvon tässä asiassa; sillä se on hyödyksi teille, jotka jo viime vuonna olitte ensimmäiset, ette ainoastaan tekemässä, vaan myös tahtomassa. Täyttäkää nyt siis tekonne, niin että, yhtä alttiisti kuin olitte sen päättäneet, sen myös täyttäisitte, varojenne mukaan. Sillä jos on alttiutta, niin se on otollinen sen mukaan, kuin on varoja, eikä sen mukaan, kuin niitä ei ole. Sillä ei ole tarkoitus, että muilla olisi huojennus, teillä rasitus, vaan tasauksen vuoksi tulkoon tätä nykyä teidän yltäkylläisyytenne heidän puutteensa hyväksi, että heidänkin yltäkylläisyytensä tulisi teidän puutteenne hyväksi, niin että syntyisi tasaus, niinkuin kirjoitettu on:
“Joka oli paljon koonnut, sille ei jäänyt liikaa, ja joka oli koonnut vähän, siltä ei mitään puuttunut”.

Evankeliumi
Matt. 25:14–30
Jeesus sanoi:
Sillä tapahtuu, niinkuin tapahtui, kun mies matkusti muille maille: hän kutsui palvelijansa ja uskoi heille omaisuutensa; yhdelle hän antoi viisi leiviskää, toiselle kaksi ja kolmannelle yhden, kullekin hänen kykynsä mukaan, ja lähti muille maille.
Se, joka oli saanut viisi leiviskää, meni kohta ja asioitsi niillä ja voitti toiset viisi leiviskää. Samoin kaksi leiviskää saanut voitti toiset kaksi. Mutta yhden leiviskän saanut meni pois ja kaivoi kuopan maahan ja kätki siihen herransa rahan.
Pitkän ajan kuluttua näiden palvelijain herra palasi ja ryhtyi tilintekoon heidän kanssansa. Silloin tuli se, joka oli saanut viisi leiviskää, ja toi toiset viisi leiviskää ja sanoi: ‘Herra, viisi leiviskää sinä minulle uskoit, katso, toiset viisi leiviskää minä olen voittanut’. Hänen herransa sanoi hänelle: ‘Hyvä on, sinä hyvä ja uskollinen palvelija. Vähässä sinä olet ollut uskollinen, minä panen sinut paljon haltijaksi. Mene herrasi iloon.’
Myös se, joka oli saanut kaksi leiviskää, tuli ja sanoi: ‘Herra, kaksi leiviskää sinä minulle uskoit, katso, toiset kaksi leiviskää minä olen voittanut’. Hänen herransa sanoi hänelle: ‘Hyvä on, sinä hyvä ja uskollinen palvelija. Vähässä sinä olet ollut uskollinen, minä panen sinut paljon haltijaksi. Mene herrasi iloon.’
Sitten myös se, joka oli saanut yhden leiviskän, tuli ja sanoi: ‘Herra, minä tiesin sinut kovaksi mieheksi; sinä leikkaat sieltä, mihin et ole kylvänyt, ja kokoat sieltä, missä et ole eloa viskannut. Ja peloissani minä menin ja kätkin sinun leiviskäsi maahan; katso, tässä on omasi.’
Mutta hänen herransa vastasi ja sanoi hänelle: ‘Sinä paha ja laiska palvelija! Sinä tiesit minun leikkaavan sieltä, mihin en ole kylvänyt, ja kokoavan sieltä, missä en ole viskannut. Sinun olisi siis pitänyt jättää minun rahani rahanvaihtajille, niin minä tultuani olisin saanut omani takaisin korkoineen. Ottakaa sentähden leiviskä häneltä pois ja antakaa sille, jolla on kymmenen leiviskää. Sillä jokaiselle, jolla on, annetaan, ja hänellä on oleva yltäkyllin; mutta jolla ei ole, siltä otetaan pois sekin, mikä hänellä on. Ja heittäkää tuo kelvoton palvelija ulos pimeyteen; siellä on oleva itku ja hammasten kiristys.’

Rukoukset
1. Herra Jumala! Avaa laupiaasti korvasi kuulemaan palvelijoidesi rukoukset. Opeta meitä myös anomaan sitä, mikä on sinulle otollista, jotta voisit antaa meille, mitä me anomme. Sinun Poikasi Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta.
2. Rakas taivaallinen Isä! Me kiitämme sinua siitä, että olet luvannut antaa elämän kruunun niille, jotka pysyvät uskollisina kuolemaan asti. Me rukoilemme sinua: vahvista meitä olemaan uskollisia vähimmässäkin, jotta voisimme olla uskollisia myös paljossa. Anna meille oikea lapsenmielisyys, että olisimme kuuliaisia sille totuudelle, jonka sinä Henkesi kautta kirkastat meille. Auta meitä kätkemään neuvosi sydämeemme ja noudattamaan niitä elämässämme, niin että siunauksesi pysyisi meidän yllämme. Sinun rakkaan Poikasi, meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen, kautta.

Päivän psalmi
Antifoni:
Ps. 119:169
Herra, anna |minulle ymmärrys *
sa|nasi jälkeen.
Psalmi:
Ps. 119:129–136
Ihmeelliset ovat sinun |todistuksesi, *
sentähden minun sieluni ottaa |niistä vaarin.
Kun sinun sanasi avautuvat, niin ne |valaisevat *
ja antavat yksinkertaiselle |ymmärrystä.
Minä avaan |suuni ja huohotan, *
sillä minä halajan sinun |käskyjäsi.
Käänny minun puoleeni, ole minulle |armollinen, *
niinkuin on oikein niitä kohtaan, jotka sinun nimeäsi |rakastavat.
Tee minun askeleeni vakaviksi |sanallasi *
äläkä salli minkään vääryyden mi|nua hallita.
Päästä minut |ihmisten sorrosta, *
niin minä noudatan sinun a|setuksiasi.
Kirkasta kasvosi |palvelijallesi *
ja opeta mi|nulle käskysi.
Minun silmistäni vuotavat |kyynelvirrat, *
kun sinun lakiasi ei |noudateta.
Kunnia Isäl|le ja Pojalle *
ja Py|hälle Hengelle,
niin kuin oli alussa, |nyt on ja aina, *
iankaikkisesta iankaik|kiseen. Aamen.
